ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4186/23 Справа № 199/7082/22 	  	   Суддя у 1-й інстанції -  Якименко Л.Г. Суддя у 2-й інстанції - Канурна  О. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:        
судді - доповідача Канурної О.Д.,
суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року у справі №199/7082/22 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Якименко Л.Г.),-

В С Т А Н О В И В:

       У вересні 2022 року позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
       В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 30.10.2018 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. 
Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 25000,00 грн.
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 
Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, однак зобов`язання за кредитним договором не виконав.
У зв`язку із зазначеними порушеннями, відповідач станом на 15.08.2022 року має заборгованість за кредитним договором, яка становить 34862,40 грн та складається із: заборгованості за тілом кредиту – 28033,76 грн., в тому числі: 0,00 грн - заборгованості за поточним тілом кредиту; 28033,76 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; заборгованості за нарахованими відсотками - 0,00 грн; заборгованості за простроченими відсотками – 6828,64 грн; нарахованої пені - 0,00 грн; нарахованої комісії - 0,00 грн.
       На підставі наведеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 30.10.2018 року у розмірі 34862,40 грн. станом на 15.08.2022 року, судові витрати у розмірі 2481,00 грн. 
       Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 30.10.2018 року у сумі 25000,00 грн., а також 1779,14 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 26779 грн. 14 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
       Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк», в іншій частині рішення суду залишити без змін, а також стягнути з відповідача судові витрати.
       В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин, без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.
Позивач зазначає про те, що з матеріалів справи видно, що 30.10.2018 року до укладення договору про споживчий кредит, кредитодавець надав споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Так, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту, чим підтверджено ознайомлення з основними умовами кредитування, серед яких, і зокрема, тип кредиту, сума ліміту, строк договору та строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду, порядок повернення кредиту, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Наведені обставини свідчать про помилковість висновку суду про те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач був обізнаний про розмір процентної ставки за договором, на підставі якої була нарахована сума відсотків.
Після чого, в той же день 30.10.2018 року відповідачем була підписана анкета-заява, в якій відповідач особистим підписом засвідчив, що підписанням даної анкети-заяви, він згідно ст. 634 ЦК України в повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua і які разом з пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування. Погодився з тим, що зміни до Умов та правил вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов та Правил є підтвердженням погодження позичальником та повного й безумовного прийняття зміненої редакції Умов та Правил. Зі змінами Умов та правил відповідач зобов`язується знайомитись самостійно на офіційному сайті банку. Посилаючись на висновки, викладені в постанові Верховного суду викладені в постанові від 08.07.2019 року у справі № 923/760/18, зазначає, що жодного підпису позичальника під публічно розміщеними Умовами та правилами закон не вимагає.
Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Сам факт активації картки та користуванням картковим рахунком свідчить про укладання між сторонами договору. Із виписки про рух коштів по картці відповідача вбачається, що він, серед іншого, здійснював погашення своєї заборгованості.
       Також, судом не було враховано той факт, що кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто, відповідач може використовувати кредитні кошти, погашати заборгованість та знову користуватися кредитними коштами, відповідно, сума заборгованості за тілом кредиту змінюється постійно в залежності від коштів, що використовуються, а також вносяться на погашення заборгованості, а тому суд помилково вважав, що сума фактично отриманих кредитних коштів є тотожною сумі кредитного ліміту.
Крім того, судом не враховано той факт, що відповідач не лише користувався кредитним лімітом, а й користування послугою «Миттєва розстрочка», що призвело до виникнення заборгованості саме у тому розмірі, що заявлено Банком. Оскільки послуга «Миттєва розстрочка» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт, підписання окремого кредитного договору не вимагається. А також, посилається на висновки Верховного суду викладені в постанові від 09.12.2019 року у справі № 739/119/17-ц.
Апелянт посилається на те, що підстави вважати укладений договір безпроцентним, відсутні. Відповідач ознайомився з умовами кредитування, в тому числі і щодо сплати відсотків, надалі відповідач підтвердив свою згоду з такими умовами шляхом часткового погашення заборгованості за відсотками, що підтверджується випискою. А також, посилаючись на висновки викладені в постанові Верховного суду від 29.07.2020 року у справі №753/10779/16-ц, стосовно того, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.
Також, апелянт зауважує, що паспорт споживчого кредиту відповідає вимогам ЗУ «Про споживче кредитування» та підтверджує достовірно той факт, що відповідач був обізнаний про умови кредитування з використанням кредитної картки, що діяли на момент укладання договору.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року цивільну справу № 199/7082/22 витребувано з суду першої інстанції.
       29 березня 2023 року справа надійшла до апеляційного суду.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року поновлено Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» строк на апеляційне оскарження рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року, відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
       Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги відповідачу у справі було надіслано засобами поштового зв`язку, а позивачу було надіслано копію ухвали про відкриття провадження на його електронну пошту, а також в його електронний кабінет через підсистему «Електронний суд», яку він отримав 10.04.2023 року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
       Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 34862,40 грн, тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.
       Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обгрунтованість рішення у цивільній справі.
Проте, вказаним вимогам рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року частково не відповідає. 
       Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Із матеріалів справи вбачається, що 30.10.2018 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк».
Відповідач підтвердив, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
На підставі вказаних анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість за кредитним договором станом на 15.08.2022 року має заборгованість за кредитним договором, яка становить 34862,40 грн. та складається із: заборгованість за тілом кредиту - 28033,76 грн. в тому числі: 0,00 грн. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 28033,76 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками - 6828,64 грн. нарахована пеня - 0,00 грн.; нараховано комісії - 0,00 грн.
Відмовляючи частково в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Умовами та правилами надання банківських послуг відповідач був ознайомлений і погодилася на їх умови, або ж, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та в зазначених в документах доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. При цьому суд першої інстанції послався на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 р.
Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.
Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається із частини 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається із частини 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідачем також був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому відповідач ОСОБА_1 особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки, а саме: тип кредиту; суму ліміту; строк договору та строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду; тип процентної ставки; платежі та додаткові та супутні послуги кредитодавця, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки пророчення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі: розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту та інше (а.с. 25 – 26). 
Також матеріали справи містять банківську виписку, з якої вбачається, що відповідач не лише використовував кредитні кошти, а й здійснював платежі на часткове погашення заборгованості, у тому числі на погашення нарахованих відсотків за користування кредитом.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково послався в рішенні суду на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки там інші обставини справи і крім того, у вказаній вище постанові відповідач не визнавав позовні вимоги; у справі, що переглядається винесене рішення без участі відповідача і ніяких заперечень від відповідача не надходило. 
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 6828,64 грн. підлягають задоволенню. Апеляційний суд погоджується з розрахунком відсотків, наданих позивачем.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позовних вимог – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено 2481,00 грн. судового збору (а.с. 86), за подання апеляційної скарги позивачем сплачено 3721,50 грн. (а.с. 118), а всього 6202,50 грн., які пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 5662,88 грн. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та витрат по сплаті судового збору.
Керуючись ст. 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року скасувати в частині відмови щодо стягнення заборгованості за відсотками за кредитним договором і стягнення витрат по сплаті судового збору, ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за відсотками за кредитним договором № б/н від 30.10.2018 року в розмірі 6828 (шість тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 64 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) витрати по сплаті судового збору в розмірі  5662 (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 88коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

Судді: