ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 705/3772/21		
Провадження № 22-ц/821/407/23		
категорія: 304070000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Бородійчука В.Г. 
суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи: 
позивач: Комунальне підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3»
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Позивач Комунальне підприємство «Уманське  ремонтно-експлуатаційне управління №3» (далі за текстом КП «Уманське РЕУ №3») 31.08.2021 звернулося до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаним позовом в якому просить стягнути із  ОСОБА_1 на користь КП «Уманське РЕУ №3» борг у сумі 7181 грн. 12 коп. у якості плати за утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 та судовий збір у сумі 2270 грн. 00 коп. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач  ОСОБА_2   є власником квартири АДРЕСА_2 та споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової  території. Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами не укладався. Згідно витягу із особового рахунку № НОМЕР_1 , рахунок для оплати відкритий на ім`я ОСОБА_1 . Відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.07.2006 за №369, КП «Уманське виробничо-житлове РЕУ №3» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій державного житлового фонду. Позивач вказує, що надавав послуги відповідачу за місцем його проживання, оскільки проводилося технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, освітлення місць загального користування, спожита електрична енергія у місцях загального користування вказаного будинку обліковувалася та щомісячно оплачувалася КП «Уманське РЕУ №3», надавалися послуги щодо обслуговування внутрішньо-будинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливної каналізації, а також поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньо будинкових  систем холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків. Позивач зазначив, що відповідач вище перелічені надані послуги не оплачував у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 7181грн.12коп. за  період  з 01.10.2015 по 01.08.2021, у тому числі за три останні роки -4018грн.32коп. за період з 01.08.2018 по 01.08.2021. Згідно Розрахунку заборгованості, за цей же період часу загальна сума нарахування становила 8513,12 грн. Оплата проведена частково в періоді із 01.07.2020  по 01.08.2021  на загальну суму 1332,00 грн. Різниця у 7181,12 грн. є сумою заборгованості. Оскільки в добровільному порядку дане питання з відповідачем вирішити неможливо, тому позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2023 року позов Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» борг у сумі 4018 (чотири тисячі вісімнадцять) грн.32 коп. у якості плати за утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 .
Стягнуто із  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 на користь комунального підприємства Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» судовий збір у сумі - 1281,41 (одна тисяча двісті вісімдесят одна) грн. 41коп. 
Рішення суду мотивоване тим, що відповідач дійсно має борг перед КП «Уманське РЕУ № 3» по особовому рахунку № НОМЕР_1   за три останніх роки – 4018грн.32грн., який підлягає стягненню. В іншій частині позов задоволенню не підлягає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У лютому 2023 року ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить, посилаючись на незаконність, скасувати рішення суду 1 інстанції та направити матеріали цивільної справи до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що твердження суду 1 інстанції про те, що він є власником квартири не підтверджується жодним законом чи доказом позивача та особовий рахунок не є документом, що посвідчує право власності на нерухомість. Також, стверджує, що позивач не надав суду жодного акту виконаних робіт, які б мали юридичну силу, відтак припущення позивача про надання ним послуг повністю спростовані відповідачем як на підставі конкретних доказів і їх відсутності, так і на підставі самих слів і бездіяльності позивача. Без надання послуг не може біти і оплати цих послуг. 

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

В квітні 2023 року Комунальне підприємство «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Вказує, що правова позиція позивача щодо відсутності між сторонами письмового договору викладена у тексті позовної заяви та оцінена судом 1 інстанції із правової точки зору. Також, стверджує, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавались та підтверджуючі щодо цього копії документів додані до матеріалів позовної заяви. З розрахунків заборгованості відповідача вбачається, що відповідач у період часу із жовтня 2015 року до червня 2020 року включно не сплатив жодних грошових коштів на утримання будинку та прибудинкової території, тобто протягом 4 років і 9 місяців не просто не утримував будинок і прибудинкової території, а фактично, тим самим, ставив умисні перешкоди в утриманні. Судом 1 інстанції об`єктивно взято до уваги та враховані надані відповідачем доводи, у тому числі, нібито по ненаданих позивачем послугах, викладених у його заявах, які не стосувалися в цілому надання послуг та відсутність актів-претензій.
Зазначає про те, що стосується права власності відповідача на зазначену квартиру, то відповідач у судовому засіданні 1 інстанції даний факт не заперечував, що він являється власником квартири, так само як назвавши дану адресу, як адресу свого місця проживання.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

16 лютого 2023 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2023 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 27 березня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 та споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Вказаний будинок знаходиться на балансі КП «Уманське РЕУ №3», яке надає послуги з утримання будинку та його прибудинкової території.
Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами не укладався.
Згідно витягу із особового рахунку № НОМЕР_1 , рахунок для оплати відкритий на ім`я ОСОБА_1 .
Із позову вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.07.2006 за № 369, КП «Уманське РЕУ №3» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій державного житлового фонду.
Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 12.03.2018р. № 86 затверджений Перелік послуг з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій, а також встановлені тарифи на послуги з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій.
Позивачем надавалися відповідні послуги за місцем проживання відповідача, оскільки проводилося технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, освітлення місць загального користування, спожита електрична енергія у місцях загального користування вказаного будинку обліковувалася та щомісячно оплачувалася КП «Уманське РЕУ № 3», надавалися послуги з дезінсекції, а також послуги з обслуговування димових та вентиляційних каналів, з обслуговування внутрішньо-будинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливної каналізації, що підтверджується документами наявними в матеріалах справи.
Щомісячно позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак відповідачем кошти за вказані послуги в повному обсязі не сплачувались. Відповідач порушуючи свої зобов`язання, не сплачував коштів за отримані послуги в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості за весь період часу з  01.10.2015 по 01.08.2021 яка складає 7181грн.12коп грн., у тому числі за три останніх роки за період з 01.08.2018 по 01.08.2021 - 4018грн.32коп. Згідно Розрахунку заборгованості, за цей же період часу загальна сума нарахування становила 8513,12 грн. Оплата проведена частково в період з 01.07.2020 по 01.08.2021  на загальну суму 1332,00 грн. Різниця у 7181,12 грн. є сумою заборгованості.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
       Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.
Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) визначено, що житлово-комунальні послуги, зокрема, поділяються на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо), послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) та послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно з приписами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (як чинного на час виникнення спірних правовідносин, так і введеного в дію з 01.05.2019) споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а управитель відповідно зобов`язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.
Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» власник (споживач) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
У рішенні Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 зроблено правовий висновок щодо застосування положень п. 10 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносно відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг та роз`яснено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за надані послуги.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 522/8173/14-ц.
За приписами ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами), балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) не містить поняття «балансоутримувача», натомість визначає лише «управителя багатоквартирного будинку», згідно якого це фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями й управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Частиною 5 ст. 13 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.
Стаття 257 Цивільного кодексу України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 та споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Вказаний будинок знаходиться на балансі КП «Уманське РЕУ №3», яке надає послуги з утримання будинку та його прибудинкової території.
Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами не укладався.
Згідно витягу із особового рахунку № НОМЕР_1 , рахунок для оплати відкритий на ім`я ОСОБА_1 .
Із позову вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.07.2006 за № 369, КП «Уманське РЕУ №3» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій державного житлового фонду.
Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 12.03.2018р. № 86 затверджений Перелік послуг з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій, а також встановлені тарифи на послуги з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій.
Позивачем надавалися відповідні послуги за місцем проживання відповідача, оскільки проводилося технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, освітлення місць загального користування, спожита електрична енергія у місцях загального користування вказаного будинку обліковувалася та щомісячно оплачувалася КП «Уманське РЕУ № 3», надавалися послуги з дезінсекції, а також послуги з обслуговування димових та вентиляційних каналів, з обслуговування внутрішньо-будинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливної каналізації, що підтверджується документами наявними в матеріалах справи.
Щомісячно позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак відповідачем кошти за вказані послуги в повному обсязі не сплачувались. Відповідач порушуючи свої зобов`язання, не сплачував коштів за отримані послуги в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості за весь період часу з  01.10.2015 по 01.08.2021 яка складає 7181грн.12коп грн., у тому числі за три останніх роки за період з 01.08.2018 по 01.08.2021 - 4018грн.32коп. Згідно Розрахунку заборгованості, за цей же період часу загальна сума нарахування становила 8513,12 грн. Оплата проведена частково в період з 01.07.2020 по 01.08.2021  на загальну суму 1332,00 грн. Різниця у 7181,12 грн. є сумою заборгованості.
       Відповідач до відзиву додав наступні документи, а саме: копію  заяви ОСОБА_1 про згоду укласти договір, але на інших умовах від 18.10.2017, адресованої КП «Уманське РЕУ № 3» та копію відповіді-листа КП «Уманське РЕУ №3» № 627 від 14.12.2017; копію Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 13 грудня 2017  запропонований до підпису відповідачу; копію заяви відповідача про згоду укласти договір, але на інших умовах від 11.01.2018 та копію відповіді-листа КП «Уманське РЕУ №3» № 151 від 12.03.2018: копію заяви відповідача про згоду укласти договір, але на інших умовах від 10.04.2018; копію листів КП «Уманське РЕУ №3» № 247 від 11.05.2018, № 366 від 27.06.2018, № 474 від 06.09.2018, № 617 від 15.11.2018, № 45 від 22.01.2019, копію заяви відповідача про згоду укласти договір, але на інших умовах від 12.02.2019 та копію відповіді-листа КП «Уманське РЕУ №3» № 219 від 11.03.2019, копію листа відповідача від 10.04.2019, копію скарги ОСОБА_1 до позивача від 19.02.2019 щодо невиконання позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і здійснення перерахунку суми заборгованості; копію заяви ОСОБА_1 про невиконання взятих на себе позивачем зобов`язань у зимовий період за вхідним номером 1347 від 10.12.2018; копію заяви ОСОБА_1 про невиконання взятих на себе позивачем зобов`язань у зимовий період з фото за вхідним номером 76 від 08.02.2021.
В обґрунтування заперечень відповідач посилається на вказані документи у якості доказів неотримання послуг від позивача і відсутності між сторонами договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Такі доводи на переконання  суду не є належними.
Матеріали справи  не містять, а відповідачем не надавались акти-претензії неналежного виконання житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».
Отже, судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг управління багатоквартирним будинком, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.
Відповідачем не надано відповідних доказів на спростовування факту надання йому, як власнику квартири  АДРЕСА_2 відповідних послуг КП «Уманське РЕУ №3».
Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті послуг утримання будинку та прибудинкової території, а також розрахунку наявної заборгованості та доказів на повне погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих послуг.
Також, відповідачем ОСОБА_1 не було надано жодного доказу на підтвердження того, що він чи будь-хто із жителів будинку АДРЕСА_1 з серпня 2018 по даний час звертався до позивача у визначеному законом порядку щодо ненадання чи неналежного надання спірних послуг.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.
Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що КП «Уманське РЕУ № 3» надавало послуги належним чином у повному обсязі, відповідно до переліку затверджених послуг в межах тарифів та відповідач дійсно має борг перед КП «Уманське РЕУ № 3» по особовому рахунку № НОМЕР_1   за три останніх роки – 4018грн.32грн., який підлягає стягненню.
До того ж, за змістом статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до частини першої статті 251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Стаття 257 Цивільного кодексу України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
На підставі наведеного вище, суд вірно дійшов висновку, що відповідач дійсно має борг перед КП «Уманське РЕУ № 3» по особовому рахунку № НОМЕР_1   за три останніх роки – 4018грн.32грн., який підлягає стягненню та і іншій частині позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.
Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який обґрунтовано їх спростував.
З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам викладеними відповідачем під час розгляду в суді 1 інстанції, яким суд 1 інстанції надав належну оцінку та його висновки є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи відповідача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.
У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , то судові витрати, понесені відповідачем за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, слід залишити за останнім.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, - 

п о с т а н о в и в  :
       
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 26 січня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління №3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2023 року.

Головуючий:         В.Г. Бородійчук

Судді        : Л.І. Василенко        

О.В. Карпенко