СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року                                   м. Харків                        Справа № 917/1797/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Пуль О.А.
за участю секретаря судового засідання Андерс О.К,
за участю представників сторін:
стягувача -  Лук`яненка В.О., ордер  від 15.03.23  серія АІ  № 1364369;
боржника -  Чуба В.Д., ордер  від 01.05.23  серія АА № 1299908, Григоришена О.О.,ордер від 01.05.23  серія АІ № 1387879;

розглянувши  у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема - Центр"  (вх. № 456 П/2-5) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 16.02.23  у справі № 917/1797/21 (постановлену у приміщенні господарського суду Полтавської області суддею Ореховською О.О., повний текст складено 21.02.23)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерхолдінг", м. Київ
до   Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема - Центр", м. Полтава
про   стягнення 2 514 359,91 грн.,

ВСТАНОВИВ:

       Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерхолдінг" звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою  до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема - Центр" про стягнення коштів у сумі 2514359,91 грн, з яких: 2022488,05 грн - заборгованість за договорами про переуступку боргу від 14.08.2020, від 17.08.2020, від 18.08.2020, від 25.08.2020, від 28.08.2020, від 31.08.2020, від 07.09.2020, від 08.09.2020, від 11.09.2020, від 14.09.2020, від 24.09.2020; 267134,65 грн – неустойка (пеня) за просточення виконання зобов`язань за вказаними договорами; 53027,97грн - 3% річних та 171709,24 грн – інфляційні втрати (а.с.1-92).
     Рішенням господарського суду Полтавської області від 01.12.2022 позов задоволено             частково. В частині вимог про стягнення основного боргу у сумі    527 050,14 грн провадження у справі закрито. Присуджено до стягнення з    ТОВ "Сінема - Центр" на користь ТОВ             "Інтерхолдінг"  1 495 437,91 грн. основного боргу, 135 312,77 грн. пені,     53 027,97грн 3% річних, 171 709,24 грн. інфляційних втрат,     а також 27 832,40 грн. витрат по сплаті судового збору.       В частині вимог про стягнення пені у сумі 131 821,88 грн. у позові відмовлено.
     25.01.2023 на примусове виконання зазначеного рішення видано відповідний наказ.
      07.02.2023 боржник - ТОВ "Сінема - Центр" подав  до господарського суду Полтавської області клопотання про відстрочення виконання рішення господарського суду Полтавської області від 01.12.2022 у справі № 917/1797/21 на один рік з дня його ухвалення - до 01.12.2023.
      Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.02.23  у справі № 917/1797/21 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема - Центр" від 06.02.2023, б/н    (вх. № 1549 від 07.02.2023) про відстрочення виконання рішення     від 01.12.2022 у справі    № 917/1797/21.
      В обґрунтування ухвали суд послався на недоведення боржником наявності виняткових  обставин, які можуть істотно ускладнити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання,  й відповідно до положень статті 331 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відстрочення  виконання рішення суду.
      При цьому суд зазначив, що боржником не надано жодних документальних доказів на підтвердження зазначених ним  у клопотанні обставин щодо  понесення збитків, виплати заборгованості по заробітній платі, сплати податків, зборів, обов"язкових та інших платежів. Такими доказами можуть бути звіти про фінансові результати (звіт про сукупний дохід), баланси (звіт про фінансовий стан) тощо. Звіт про     фінансові результати, баланси, які б містили показники фінансової діяльності заявника за вказані     ним в заяві періоди     суду не надавались.
     Також суд зазначив  про ненадання боржником  доказів в підтверджена того, що надання відстрочення виконання рішення на зазначений     заявником термін     покращить його фінансовий стан та призведе до виконання судового рішення.
    Боржник -Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінема - Центр" подав на зазначену ухвалу до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить цю ухвалу скасувати і постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема - Центр" від 06.02.2023, б/н     (вх. № 1549 від 07.02.2023)     про відстрочення виконання рішення     від 01.12.2022 у справі № 917/1797/21. 
      В обґрунтування апеляційної скарги боржник посилався на те, що в порушення вимог статті 331 Господарського процесуального кодексу  України господарський суд  першої інстанції не врахував в повній мірі в якості підстав для  відстрочення виконання рішення суду зазначені  боржником у відповідній заяві надзвичайні обставини та докази на їх підтвердження, здійснивши формальний підхід  до вирішення вказаного питання, зосередившись на обгрунтуванні підстав відмови  у відстроченні виконання рішення суду і  пославшись  на загальні норми  та принципи щодо відстрочення рішення суду.
     У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 14.03.2023, для розгляду справи №917/1797/21 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.
      Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.04.23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема - Центр"  (вх. № 456 П/2-5) на ухвалу господарського суду Полтавської області від 16.02.23  у справі № 917/1797/21 та призначено  її до розгляду в судове засідання з повідомленням сторін  на  10.05.23  о 14 год.15 хв. 
      27.04.23 на електронну пошту суду від стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерхолдінг" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх. № 4745,  ел. 7711), згідно з яким він просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення –без змін.      
     В судовому засіданні представники боржника підтримали апеляційну скаргу, а представник  стягувача проти її задоволення заперечив з підстав, наведених у відзиві на неї.
      Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
      Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
     Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
       Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, зважаючи на наступне.
      Як зазначено вище, предметом даного апеляційного перегляду є ухвала господарського суду першої інстанції про відмову в задвооленнні клопотання боржника про відстроченнння виконання рішення суду.
Відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.
Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
       Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.
       За змістом наведених норм, відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. 
      При цьому, відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.
В основу ухвали про надання розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду. 
У зв`язку з тим, що відстрочка виконання рішення подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суду в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, допустимі межі надання відстрочки виконання судового рішення.
Зокрема, такими межами є встановлений  частиною 5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України  максимальний річний строк надання відстрочення  виконання рішення суду.
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 року, відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співрозмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
      Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред`явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.
    Водночас розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа заборгованості за відповідним договором є незмінною.
         Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні виняткові обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
     При цьому, надання судом першої інстанції відстрочки виконання рішення повинна ґрунтуватися  на обставинах справи, які носять виключний (надзвичайний)  характер,що   встановлені судом при дослідженні поданих сторонами належних, допустимих та достовірних доказів,   враховуючи при цьому принципи розумності та справедливості, з врахування балансу інтересів сторін. 
Визначальним  фактором у вирішенні вказаного процесуального питання є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення. Крім того, повинні враховуватися інтереси обох сторін.
Господарський суд під час розгляду заяви про відстрочення виконання судового рішення враховує не лише можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не повинен допускати їх настання.
Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.
На державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції ("Корнілов та інші проти України", заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть строк у два роки та сім місяців не був визнаний надмірним і не вважався таким, що суперечить вимозі стосовно його розумної тривалості, передбаченої у статті 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).
Подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі       №910/1180/19.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.
Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.
Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.
Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.
Отже, питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.
        Колегія суддів зауважує, що відстрочка виконання рішення є правом суду.
Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
      Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України,  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
     В обгрунування клопотання     про відстрочення виконання рішення суду     (з урахуванням поданого Уточнення та Доповнення) ТОВ "Сінема - Центр"     зазначило, що одномоментна сплата     суми заборгованості згідно рішення суду по     даній справі     значно утруднить /унеможливить його нормальну господарську діяльність     через обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення суду. Обставинами, які унеможливлюють виконання судового рішення, боржник вказує карантинні обмеження та воєнний стан. Так боржник, зокрема, зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території     України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2" від 11.03.2020 №211 з подальшими змінами (доповненнями) було встановлено ряд     карантинних обмежень з 2020 року, чим унеможливлено нормальне функціонування та господарювання відповідача. Зокрема, спочатку було введено заборону на відвідування будівель (приміщень) кінотеатрів, які використовуватися відповідачем (як і інших аналогічних суб`єктів господарювання в порядку карантинних обмежень по всій України), потім частково послаблено, що, однак, не спричинило повернення до повноцінної     господарської діяльності. Так, виручка від реалізації товарів, послуг за період з 01.07.2020 по 31.12.2020 становила 27 927,00 тис.грн, що складає лише 21,8% від виручки аналогічного періоду 2019 року. Чистий збиток ТОВ "Сінема - Центр"     за 2020 рік становив 21 983,00 тис. грн  (у порівнянні з чистим прибутком за 2019 рік у сумі 13 598,00 тис грн).
        Починаючи з другої половини 2021 року ТОВ "Сінема - Центр" почало нарощувати темпи відновлення діяльності кінотеатрів, були оформлені додаткові угоди з контрагентами щодо розстрочки погашення боргів, накопичених за 1,5 року COVID-19. В той же час виручки від реалізації товарів і послуг не вистачало для виконання всіх без виключення зобов`язань.
        З 24 лютого 2022 року в Україні Указом Президента України № 64/2021 введено     воєнний стан, що змусило відповідача призупинити діяльність. Так, кінотеатр Сінема Сіті в місті Одеса залишався зачиненим з 24.02.2022 по 02.04.2022, в той час як кінотеатр в ТРЦ Ocean Plaza опинився під загрозою існування у зв`язку з виявленням кінцевих бенефіціарних власників походженням з країни-агресора.
     Також боржник зазначив, що незважаючи на надзвичайно низький рівень доходів,     ТОВ "Сінема - Центр" продовжував нарахування та виплати заробітної плати та податків протягом дій військового часу. Так, за другий та третій квартали 2022 року ТОВ "Сінема - Центр" було отримано виручки в сумі 6 664,00 тис. грн. За той же період нарахування заробітної плати співробітникам склали 1 583,40 тис. грн, а витрати на оренду приміщень -     3 251,10 тис. грн. В таких умовах провадження діяльності погашення заборгованості контрагентам була неможлива.
       В той же час, як вказує     боржник, ТОВ "Сінема - Центр" розуміє та визнає свої зобов`язання і починаючи з березня 2022 року провадить активну роботу з пошуку ліквідних активів, реалізація або стягнення яких не зашкодить основній діяльності з демонстрації кінофільмів та дозволить зменшити боргове навантаження на Товариство. Станом на дату звернення із клопотанням розмір таких активів, які можливо достовірно оцінити, становить 1 801 995,85 грн.. Залишок суми буде погашений за рахунок примусової реалізації автомобіля LEXUS LS 460L, 2007 p/в,  на який було звернене стягнення приватним виконавцем Гуріною Т.В. Станом на дату звернення ТОВ "Сінема - Центр" до суду автомобіль проходить процедуру оцінки суб`єктом оціночної діяльності ПП "Центр незалежної оцінки та експертизи".
          Боржник стверджує, що він     має ресурси для погашення заборгованості перед ТОВ "Інтерхолдінг" за договорами переведення боргу, укладеними в серпні-вересні 2020 року.       
     У зв`язку з тим, що перетворення даних ресурсів у грошові кошти потребує строку до 9 місяців, ТОВ "Сінема - Центр"просить надати відстрочку виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 01.12.2022 у справі № 917/1797/21 до 01 грудня 2023 року.
     На підтвердження наведених в клопотанні про відстрочення виконання рішення суду  обставин боржник  надав, зокрема, наступні документи (копії): лист ТОВ "Сінема - Центр" за вих. №6 від 03.02.2023;     лист ТОВ "Світ Сінема" за     вих. №8 від 10.02.2023; Акт звірки взаємних розрахунків станом за період: 01.07.2022 - 10.02.2023 між ТОВ "Сінема - Центр" і ТОВ "КОНКОРД КІНО" за договором №010422- СЦ/2 від 01.04.2022; Акт звірки взаємних розрахунків станом за період: 01.08.2022 - 10.02.2023 між ТОВ "Сінема - Центр" і ФОП Єщенко І.Р. за договором купівлі-продажу №010722-СЦ/1 від 01.07.2022; Акт звірки взаємних розрахунків станом за період: 01.07.2022 - 10.02.2023 між ТОВ "Сінема - Центр" і ФОП Бахановською І.М. за договором купівлі - продажу №010722-СЦ/2 від 01.07.2022;     Договір на виконання вогнезахисних робіт №20200109/В від 09.01.2020; Договір на виконання проектних робіт №20200102/КК від 02.01.2020; Договір виконання проектних робіт №20190816/КК від 16.08.2019; платіжні доручення №22388 від 03.02.2020, №22381 від 03.02.2020,     №21557 від 23.12.2019, №22607 від 03.02.2020,     №22224 від 20.01.2020, Акт №1 приймання виконаних робіт за жовтень 2022;     постанова від 26.01.2023 про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП № 70145733,     постанова від 02.02.2023 про відкриття виконавчого провадження ВП № 70913054.
      В запереченнях на заяву боржника про відстрочення виконання рішення суду стягувач послався, зокрема, на те, що боржник жодними доказами не довів яким чином карантинні обмеження     та воєнний стан, впливають на господарські процеси при здійсненні діяльності. Дія карантину на території України хоч і продовжена, але жодних жорстоких обмежувальних     заходів, які би могли спричинити заборону діяльності боржника, зважаючи     на основний вид діяльності, абсолютно відсутні. Окрім цього, ТОВ "Інтерхолдінг" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка була предметом спору у справі № 917/1797/21,     у кінці листопада 2021 і фактично з цього часу жодних жорстких заходів щодо карантину не вводилося, а навпаки було встановлено ряд заходів при виконанні яких відповідач мав би можливість належним чином здійснювати власну господарську діяльність.
      Тому, на думку стягувача, твердження відповідача про     утруднення/унеможливлення     виконання Рішення     від 01.12.2022, спричинених дією карантинних обмежень, є недоведеною та необґрунтованою.
      Щодо введення на території України воєнного стану, стягувач зауважує, що боржник не не надав доказів, які би підтверджували, що в результаті даних дій було знищено його майно без якого подальше провадження господарської діяльності стало б неможливим.
       Також стягувач звернув увагу суду та те, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за параметрами запиту за кодом боржника та після відображенні інформації про нього, у графі "інформація для здійснення зв`язку" зазначена у тому числі і інформація щодо офіційної веб-сторінки боржника за адресою: www.cinemaciti.ua. Здійснивши перехід на вказану сторінку вбачається, що боржник     має три кінотеатри, які розміщені у м. Вінниця в ТРЦ Мегамолл, у м. Києві в ТРЦ Ocean Plaza     у м. Одеса в FontanSky Center, в яких боржником здійснюється діяльність, пов`язана з демонстрацією кінофільмів.
     Стягувач зазначив, що боржник неодноразово власними діями при розгляді справи № 917/1797/21 вчиняв дії щодо затягування     розгляду справи та фактично відстрочення оплати, прикладом чому є, зокрема, заявлення     двох     клопотань про зупинення провадження у справі, подача до господарського суду міста Києва позову про визнання недійсними договорів переуступки боргу, які були предметом розгляду в даній справі (справа № 910/21763/21), від якого боржник відмовився після відмови суду у цій справі задовольняти клопотання про зупинення.
     За твердженням стягувача, боржником не було надано     жодних доказів збиткової діяльності підприємства та порушень фінансової стабільності ТОВ "Сінема - Центр".
     Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, що стосуються  підстав відстрочення виконання рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність боржником наявності передбачених статтею 331 ГПК України відповідних підстав –наявності  виняткових обставин, які  можуть ускладнити  виконання рішення суду або зробити його неможливим, а також того, що надання відстрочення виконання рішення на зазначений     заявником термін     покращить його фінансовий стан та призведе до виконання судового рішення.
Як зазначено вище, за змістом клопотання про відстрочення  виконання рішення суду заявник посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю “СІНЕМА-ЦЕНТР” є суб`єктом господарювання, основним видом економічної діяльності якого є демонстрація кінофільмів, в той час як  Постановою Кабінету Міністрів України “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” від 11.03.2020 №211   було встановлено ряд карантинних обмежень з 2020 року, чим унеможливлено нормальне функціонування та господарювання відповідача, а  з 24 лютого 2022 року в Україні Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, що теж припинило будь-яку нормальну діяльність відповідача.
При цьому, заявник вказує на можливість погашення заборгованості перед позивачем до вказаної у клопотанні дати (01.12.2023), з огляду на наявність дебіторської заборгованості, зокрема:
-          за договором купівлі-продажу №010422-СЦ від 01.04.2022 на суму 316 500 грн зі строком погашення до 31.03.2023;
-          за договором купівлі-продажу №20212011 від 20.11.2021 на суму 216 455 грн зі строком погашення до 01.05.2023;
-          за договором купівлі-продажу №010422-СУ/2 від 01.04.2022 на суму 565 550 грн зі строком погашення до 31.03.2023;
-          за договором купівлі-продажу №010722-СЦ/1 від 01.07.2022 на суму 80 000 грн зі строком погашення до 30.06.2023;
-          за договором купівлі-продажу №010722-СЦ/2 від 01.07.2022 на суму 130 000 грн зі строком погашення до 30.06.2023.
Як зазначив заявник, ним вчиняються заходи щодо повернення авансів від осіб, які порушили умови договорів виконання робіт/надання послуг, в загальній сумі 493490,35 грн, а саме, від:
-          ТОВ “Флоріан-Т”, договір виконання вогнезахисних робіт №20200109/В від 09.01.2020, сума авансу до повернення - 42 102,09 грн;
- ТОВ “ПІК “Безпечні системи”, договір на виконання проектних робіт №20200102/КК від 02.01.2020, сума авансу до повернення - 100425 грн;
-          ПУАН НДІ Інбуд, договір виконання проектних робіт №20190816/КК від 16.08.2019, сума авансу до повернення - 350 963,26 грн.
На підтвердження зазначеного надав листи №6 від 03.02.2023, №8 від 10.02.2023, зі змісту яких вбачається, що відповідно до бухгалтерського обліку станом на 03.02.2023 у ТОВ “СІНЕМА-ЦЕНТР” обліковується дебіторська заборгованість ТОВ “СВІТ СІНЕМА” за договорами: №20212011 від 20.11.2021 на суму 216       455,00 грн, №010422-СЦ від 01.04.2022 на суму 316       500,00 грн.
Також відповідачем надано акти звірки взаємних розрахунків станом за період з 01.07.2022 по 10.02.2023: 
-між ТОВ “СІНЕМА-ЦЕНТР” та ТОВ “КОНКОРД КІНО”, відповідно до якого у відповідача у даній справі наявна дебіторська заборгованість у розмірі 565       550,00 грн, 
-між ТОВ “СІНЕМА-ЦЕНТР” та ФОП Єщенко І.Р., відповідно до якого у відповідача у даній справі наявна дебіторська заборгованість у розмірі 80 000,00 грн,
-між ТОВ “СІНЕМА-ЦЕНТР” та ФОП Бахановська І.М., відповідно до якого у відповідача у даній справі наявна дебіторська заборгованість у розмірі 130 000,00 грн.
Проте, як правомірно зазначив суд першої інстанції, жодних документальних доказів на підтвердження зазначених обставин, а саме: будь-яких первинних бухгалтерських документів, відповідачем до матеріалів справи не надано.
Стосовно актів звірки взаєморозрахунків колегія суддів зазначає, що акт звірки не є первинним бухгалтерським документом, що відображає господарську операцію, а лише складається на підставі таких документів.
Акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.
Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.
Даний правовий висновок наведено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01 березня 2023 року у cправі № 910/6210/20.
За таких обставин, надані відповідачем акти звірки не є належним підтвердженням існування заборгованості.
Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що в жодному документі не йде мова про терміни погашення заборгованості, на які посилався відповідач у своєму клопотанні про відстрочення виконання рішення суду.
Щодо посилання відповідача на те, що ним вчиняються заходи щодо повернення авансів від осіб, які порушили умови договорів виконання робіт/надання послуг, в загальній сумі 493 490,35 грн, колегія суддів зазначає, що відповідачем також до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження наведених обставин.
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що відповідачем до матеріалів справи не надано жодних документальних доказів на підтвердження того, що товариство у строк до 01.12.2023 зможе виконати рішення суду за рахунок, зокрема, повернення дебіторського заборгованості, або понесення ним збитків, тощо.       
Також боржник не надав суду доказів в підтвердження того, що надання відстрочення виконання рішення на зазначений    заявником термін     покращить його фінансовий стан та призведе до виконання судового рішення.
Таким чином, боржник не довів наявність виключних обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду на цей час.
     З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права,  у зв`язку з чим підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга –без задоволення.
        Виходячи з наведеного та керуючись ст. 129,   269, 271, п. 1  ч.1 статті 275, статтею 276, статтями 281, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-
                                                                                                       
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінема-Центр"  залишити без задоволення. 
          Ухвалу  господарського суду Полтавської області від 16.02.23  у справі № 917/1797/21   залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено   22.05.23 

Головуючий суддя                                                                    І.В. Тарасова

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           О.А. Пуль