КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Апеляційне провадження                                                                                                                                                                       
№22-ц/824/3563/2023                                                                                                
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
  
09 травня 2023 року                                                                   місто Київ
                                                                                         справа № 757/44150/18-ц 
                            
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
                      за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Новака Р.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення відсотків за договором вкладу,-
 
                                              В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2018 року позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:
стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на його користь відсотки за договором вкладу №SAMDN01000730030378 від 26 жовтня 2012 року за період з 27 жовтня 2012 року по 27 серпня 2018 року у розмірі 58356,16 доларів США. 
В мотивування вимог посилався на те, що заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 жовтня 2015року у справі №753/17096/15-ц стягнуто з банку на його користь суму вкладу у розмірі 100000 доларів США без відсотків.
Враховуючи, що відповідач відсотки за договором банківського вкладу з розрахунку 10% річних не сплатив, а тому позивач просив стягнути нараховані ним відсотки за період з 27 жовтня 2012 року по 27 серпня 2018 року на вказану суму.
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року позов   ОСОБА_1 задоволено.
Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 відсотки за договором вкладу у розмірі 58356,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1647079,27 грн. 
Стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в дохід держави судовий збір в розмірі 8500 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції помилково прийняв позицію позивача та стягнув відсотки за договором банківського вкладу у період після його розірвання за ставкою 10%, що не є вірним, оскільки договір був розірваний (припинений) позивачем в односторонньому порядку.
Вказував, що 25 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою про розірвання договору №SAMDN01000730030378 від 26 жовтня 2012 року та виплату в повному обсязі суми вкладу і суми належних йому нарахованих процентів, а тому вважає, що договір банківського вкладу розірвано з 27 серпня 2015 року на підстави заяви позивача.
Зазначав, що проценти за два повні періоди дії договору з 26 жовтня 2012 року по 26 жовтня 2013 року та з 27 жовтня 2013 року по 27 жовтня 2014 року можуть розраховуватись за процентною ставкою визначеною договором 10%. При цьому, проценти за період з 28жовтня 2014 року по 25 серпня 2015 року - по день розірвання договору, нараховуються за процентною ставкою «На вимогу»відповідно до п.16. наказу за підписом голови Правління Банку №07 від 05січня 2004 року.
Посилався на те, що нарахування позивачем відсотків на депозитний вклад після дати розірвання такого договору (27 серпня 2015 року) на вимогу вкладника є неправомірним, оскільки між сторонами припинено договірні правовідносини.
Вказував, що під час розгляду справ по суті (31 липня 2020 року) представник позивача в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги частково, тобто представник позивача фактично відмовився від частини позовних вимог. Проте суд першої інстанції залишив поза увагою даний факт та більше того судом в рішення зазначено, що представник позивача підтримав позовну вимоги в повному обсязі, що є не вірним.
Зазначав, що судом першої інстанції в рішенні зазначено: «представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі», однак, це не відповідає обставинам справи, оскільки представник AT КБ «ПРИВАТБАНК» (Бригинець A.A.) була присутня в судовому засідання (31 липня 2020 року) під час розгляду справи по суті та надавала пояснення, що зафіксовано судом технічними засобами та журналом судового засідання.
Вказувала, що судом першої інстанції стягнуто з AT КБ «ПРИВАТБАНК» на користь держави судовий збір в розмірі 8500 грн., що є неправомірним.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.
Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, 26 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладено договір №SAMDN01000730030378(вклад «Депозит VIP»), відповідно до якого позивачем внесено в банк вклад у розмірі 100000 доларів США, строк оформлення вкладу - 366 днів по 26 жовтня 2013 року, відсотки на суму вкладу нараховуються за ставкою 10 річних.
Рішенням Дарницького районного суду містаКиєва від 15жовтня 2015 року у справі №753/17096/15-ц, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 30 червня 2018року стягнуто з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь  ОСОБА_1 суму вкладу у розмірі 100000 доларів США.
Вказаними судовими рішеннями було встановлено наявність між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 взаємних зобов`язань за договором банківськоговкладу №SAMDN01000730030378, доведено факт невиконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свого обов`язку, передбаченого умовами договору і нормами статей 526, 610, 629, 1060 ЦК України щодо повернення банківськоговкладуна першу вимогу вкладника. 
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
09 вересня 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконало вищевказане судове рішення, сплатило ОСОБА_1 присудженні судом грошові кошти, що підтверджується історією по картковому рахунку позивача.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував на те, що відповідач відсотки за договором банківського вкладу з розрахунку 10% річних не сплатив, а тому просив стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсотки за період з 27 жовтня 2012 року по 27серпня 2018 року на сумувкладу 100000 доларів США.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача відсотки за договором вкладу у розмірі 58356,16 доларів США, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.
Колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким висновком суду першої інстанції, оскільки стягуючи з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь  ОСОБА_1 суму відсотків у розмірі 58356,16 доларів США, суд першої інстанції не перевірив доводів відповідача щодо вірного нарахування відсотків.
Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).
Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року №516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Відповідно до пункту 2.1. вказаного Положення грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.
Пунктом 2.9 Положення передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.
Згідно пункту 3.3 Положення за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №320/5115/17 та у постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі №363/3965/15  зроблено висновок, що після розірвання договорів їх умови припиняють діяти і правове регулювання відносин між сторонами здійснюється на законодавчих, а не договірних підставах, оскільки розірвання договорів у контексті статей 598 та 651 ЦК України є підставою для припинення зобов`язання. Однак при вирішенні спору судами не враховано, що виплата передбачених пунктом 1 договорів та встановлених статтями 1061, 1070 ЦК України процентів поширюється лише на період дій договорів вкладу та після припинення таких договорів вказані проценти не нараховуються. Після розірвання договорів банківського вкладу за судовим рішенням проценти не виплачуються, оскільки договірні зобов'язання, у тому числі і з виплати процентів, припиняються. Тому положення статті 1070 ЦК України до правовідносин, які виникли після рішення суду, яким припинено договори вкладу, не застосовуються. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 жовтня 2015 року у справі №753/17096/15-ц, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 30червня 2018 року було встановлено, що 25 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до банку з заявою про розірвання договору банківського вкладу, отже з 28серпня 2015 року договір банківського вкладу між сторонами розірваний за заявою позивача.
У судовому засіданні апеляційного суду 04 квітня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказував на те, що дійсно з 28 серпня 2015 року договір банківського вкладу між ОСОБА_1 та банком розірваний за заявою позивачата він не заперечує, що відсотки повинні нараховуватися у період дії договору.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК», подаючи відзив на апеляційну скаргу до суду першої інстанції та апеляційну скаргу, вказував на те, що з дня розірвання договору банківського вкладу - 27 серпня 2015 року відсутні будь-які підстави для нарахування відсотків на вклад. Зазначав, що проценти за два повні періоди дії договору з 26 жовтня 2012 року по 27 жовтня 2014 року можуть розраховуватись за процентною ставкою визначеною договором у розмірі 10%. Вказував, що відповідно до наказу №07 від 05 січня 2004 року за підписом голови Правління Банку, була встановлена відсоткова ставка по вкладам «На вимогу» в розмірі 1% річних, а з 04 травня 2017 року було змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб - рахунок «До запитання» у розмірі 0,01%.
Враховуючи, що договір банківського вкладу, який є предметом вказаної справи, є розірваним з 28 серпня 2015року, а відтак позивач має право на стягнення з відповідача відсотків за період з 27 жовтня 2012 року по 27 серпня 2015 року, оскільки  з моменту розірвання (припинення) договору припиняється нарахування передбачених договором процентів.
Отже, проценти за користування вкладом за ставкою 10% річних повинні обраховуватись за період з27 жовтня 2012 року по 27 жовтня 2014 року та становлять 20000 доларів США(100000 доларів США*10%*730 днів/365).
За період з 28 жовтня 2014 року по 27 серпня 2015 року проценти обраховуються за ставкою 1% відповідно до наказу №07 від 05 січня 2004 року за підписом голови Правління Банку та становлять 830,14 доларів США (100000 доларів США*1%*303 дні/365).
Разом сума відсотків за період з 27 жовтня 2012 року по 27 серпня 2015 року становить 20830,14 доларів США.
Проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та помилково стягнув з банку на користь позивача суму відсотків за ставкою 10% річних за період з 27 жовтня 2012 року по 27 серпня 2018 рокуу розмірі 58356,16 доларів США.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , за яким стягненню з відповідача на користь позивача підлягають сума відсотків у розмірі 20830,14 доларів США.
Згідно з  ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позовної заяви  ОСОБА_1  повинен був сплатити судовий збір у розмірі 8810 грн., однак в силу положення Закону України «Про захист прав споживачів» позивач бувзвільненийвід сплати судового збору.
У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги  ОСОБА_1  задоволено частково, отже розмір судового збору, який підлягає стягненню з банку на користь держави пропорційно задоволеним вимогам становить 3144,29 грн.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» - задовольнити частково.
 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 31 липня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
 
Позов  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення відсотків за договором вкладу - задовольнити частково.
 
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: місто Київ, вул. Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570 на користь  ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 відсотки за вкладом у розмірі 20830 долари США 14 центів.
 
Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в дохід держави судовий збір у розмірі 3144 грн. 29 коп.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 11 травня 2023 року.
 
Головуючий:
 
Судді: