Постанова 
Іменем України
14 червня 2023 року
м. Київ
справа № 361/5316/18
провадження № 61-10523св22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Акціонерне товариство «Універсал Банк», Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області Лисогор Олег Анатолійович,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року у складі судді Дутчака І. М. та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Кирилюк Г. М., Левенця Б. Б.,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, надалі уточненим, до Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», банк), Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ примусового виконання рішень), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області (далі - приватний нотаріус) Лисогор О. А., про визнання недійсним і скасування акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки та визнання недійсним і скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
На обґрунтування позову посилався на таке.
28 вересня 2007 року між ним та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк»), правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», укладений кредитний договір № 0006-2902/756-0225, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 437 064,00 швейцарських франків, строком погашення до 10 вересня 2027 року. 
Того ж дня, на забезпечення виконання його зобов`язань за кредитним договором, між ним та банком укладено іпотечний договір, за умовами якого він передав ВАТ «Універсал Банк» в іпотеку незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій розташований вказаний житловий будинок. 
Також 28 вересня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 , на забезпечення виконання його зобов`язань за зазначеним кредитним договором, укладено договір поруки № 006-2902/756-0225-Р-1.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2015 року у справі № 2604/8820/12 позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2007 року № 0006-2902/756-0225 у розмірі 20 213 508,51 грн.
22 серпня 2018 року йому стало відомо, що під час виконання заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2015 року у справі № 2604/8820/12 належний йому житловий будинок та земельна ділянка були передані на примусову реалізацію та 03 квітня 2018 року актом державного виконавця за № 50262179 про реалізацію предмета іпотеки на підставі частини першої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передані стягувачу ПАТ «Універсал Банк» за ціною 5 264 409,00 грн у рахунок погашення заборгованості.
23 квітня 2018 року на підставі зазначеного акта № 50262179 приватний нотаріус Лисогор О. А. за заявою ПАТ «Універсал Банк» видав свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів на незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій розташований вказаний житловий будинок, на підставі яких ПАТ «Універсал Банк» зареєструвало право власності на зазначене нерухоме майно.
Вважав, що дії державного виконавця щодо реалізації предмета іпотеки здійсненні з порушенням законодавства, без урахування положень Закону України «Про іпотеку», без з`ясування підстав для реалізації предмета іпотеки та способом, вибір якого належить ПАТ «Універсал Банк». Всі документи направлялися йому на адресу: АДРЕСА_2 , за якою він знятий з реєстрації з 08 лютого 2011 року, що позбавило його законного права на оскарження дій державного виконавця.
Також у порушення вимог частини дев`ятої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» спірне нерухоме майно було виставлено на електронні торги тільки один раз, а тому державний виконавець повинен був видати не акт про реалізацію предмета іпотеки, оскільки ніякої реалізації майна не відбулося у зв`язку з відсутністю бажаючих його придбати, а видати акт та постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу. Ні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, ні виконавчого напису нотаріуса на іпотечному договорі не було, а рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки.
З урахуванням наведеного просив визнати недійсними та скасувати акт державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Бурли В. Е. від 03 квітня 2018 року про реалізацію предмета іпотеки незавершеного будівництвом (готовність 81 %) житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, у виконавчому провадженні № 50262179; визнати недійсною та скасувати реєстрацію права власності ПАТ «Універсал Банк» на зазначене нерухоме майно, номери запису про право власності 25835697 та 25837013, зареєстроване приватним нотаріусом Лисогором О. А. на підставі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів: серія та номер 873 та 874, виданих 23 квітня 2018 року.
Короткий зміст рішень судів
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що процедура реалізації іпотечного нерухомого майна з прилюдних торгів у межах виконавчого провадження № 50262179 з виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2015 року у справі № 2604/8820/12 відбулася з дотриманням норм Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 (далі - Порядок) та Законів України «Про виконавче провадження», «Про іпотеку». 
Постановою Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року залишено без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач не довів, що під час проведення електронних торгів допущено порушення актів законодавства, які могли б вплинути на результати торгів та призвели до скасування акта № 50262179 реалізації предмета іпотеки від 03 квітня 2018 року та реєстрації права власності на іпотечне майно за ПАТ «Універсал Банк».
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги і позиції інших учасників
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
На обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що суди не врахували, що державний виконавець під час здійснення виконавчих дій щодо реалізації спірного майна направляв позивачеві документи виконавчого провадження на адресу, за якою він не був зареєстрований. Державний виконавець не вчинив жодних дій щодо встановлення місця проживання чи перебування ОСОБА_1 , тому він не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, про складання акта опису та арешту майна, про проведення оцінки описаного майна та передачу арештованого майна на примусову реалізацію. 
Суди не врахували, що державний виконавець склав заявку про передачу майна на реалізацію від 05 лютого 2018 року № 502621179/2 із значними порушеннями. Зокрема, найменування майна, яке зазначене в заявці, не відповідає найменуванню майна, яке було арештоване та описане державним виконавцем. 
Також на примусову реалізацію було передано тільки житловий будинок без земельної ділянки, яка є окремим об`єктом права власності. 
Суд апеляційної інстанції не врахував клопотання позивача про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні та розглянув справу без його участі. 
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 380/7750/20, від 19 серпня 2020 року у справі № 372/2894/17, постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі 
№ 6-2677цс16;
відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 2 розділу ІІ «Порядку реалізації арештованого майна», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5;
розгляд справи за відсутності позивача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання (пункт 5 частини першої статті 411 ЦПК України).
У листопаді 2022 року надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому АТ «Універсал Банк» просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
На обґрунтування відзиву посилається на те, що всі документи, винесені у межах виконавчого провадження, були надіслані боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі ( АДРЕСА_2 ). Така ж адреса була зазначена у кредитному договорі та договорі іпотеки. 
Боржник не надавав державному виконавцю чи стягувачу інформацію про зміну місця проживання чи перебування. Крім того, невручення постанов державного виконавця боржнику не може бути підставою для зупинення проведення виконавчих дій. 
Звертаючись до суду з позовом, позивач не зазначав про невідповідність вимогам законодавства заявки про передачу майна на реалізацію. Такі вимоги позивач заявив лише у суді апеляційної інстанції. 
Позивач не заявляв вимог про визнання торгів, проведених 28 квітня 2010 року, недійсними, а лише просив скасувати акт про проведення прилюдних торгів від 18 травня 2010 року. 
Проте зазначений акт самостійних правових наслідків для боржника не становить, скасування такого акта не призведе до захисту та відновлення прав позивача.
У грудні 2022 року надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник Відділу примусового виконання рішень просить касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
На обґрунтування відзиву посилається на те, що державний виконавець діяв у спосіб та порядок встановлений Законом України «Про виконавче провадження». На час розгляду справи виконавче провадження завершене, проте позивач жодних вимог до державної виконавчої служби щодо предмета виконавчого провадження не заявляв. 
Позивач не довів, що під час проведення електронних торгів було допущено порушення норм законодавства, які вплинули на результати торгів.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2022 рокувідкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на підставі пунктів 1, 3, 4частини другої статті 389 ЦПК України, пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та відзивів на неї, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Суди встановили, що02 березня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого продавець передав, а покупець прийняв у власність земельну ділянку, площею 0,0600 га, що розташована на АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076 (т. 1, а. с. 65).
02 березня 2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, відповідно до умов якого, продавець передає незавершений будівництвом жилий будинок у власність покупця, а покупець приймає цей незавершений будівництвом жилий будинок і сплачує за нього обговорену грошову суму на умовах цього договору. Цей незавершений будівництвом жилий будинок, що відчужується за договором, розташований на АДРЕСА_1 . Вказаний незавершений будівництвом жилий будинок збудований на 71 % без надвірних будівель (т. 3, а. с. 80-81).
28 вересня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 006-2902/756-0225 за умовами якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 437 064,00 швейцарських франків зі строком погашення до 10 вересня 2027 року.
28 вересня 2007 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 006-2902/756-0225 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки.
Відповідно до умов пункту 1.1 зазначеного договору іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником зобов`язань, визначених основним договором, іпотекодавець передав в іпотеку таке нерухоме майно: незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_3 , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу.
Згідно з умовами пункту 1.1.2 договору, разом з іпотекою нерухомого майна, яке зазначено у пункту 1.1 договору, в іпотеку за цим договором надається земельна ділянка, що є виділеною в натурі, межі якої визначено на місцевості, на якій знаходяться вищезазначені будівлі та споруди, загальною площею 0,0600 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_5 на праві приватної власності (т. 1, а. с. 70-73)
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2015 року у справі № 2604/8820/12 позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 28 вересня 2007 року № 006-2902/756-0225 року станом на 18 лютого 2015 року у сумі 714 253,24 швейцарських франків, що за офіційним курсом Національного банку України (далі - НБУ) становить 20 212 295,17 грн. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» судового збору по 566,67 грн  та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 40,00 грн (т. 1, а. с. 74-77)
06 листопада 2015 року Дніпровський районний суд міста Києва видав виконавчий лист № 755/8820/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором від 28 вересня 2007 року 
№ 006-2902/756-0225 станом на 18 лютого 2015 року у розмірі 714 253,24 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ становить 20 212 295,17 грн (т. 3, а. с. 19).
22 лютого 2016 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Бурла В. Е. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження (т. 3, а. с. 22)
22 лютого 2016 року копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 . Зазначена поштова кореспонденція не була вручена ОСОБА_1 та повернулась за закінченням терміну зберігання (т. 3, а. с. 21, 100)
Під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 50262179 на запити старшого державного виконавця Бурли В. Е. про доходи боржника ОСОБА_1 з Державної фіскальної служби України та Пенсійного фонду надійшли відповіді про відсутність доходів у боржника (т. 3, а. с. 30-32).
28 березня 2016 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Бурла В. Е. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у межах суми звернення стягнення 20 121 295,17 грн (т. 3, а. с. 34-35).
20 жовтня 2017 року головний державний виконавець Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Прокопенко Ж. Г. винесла постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, відповідно до якої описано та накладено арешт на майно: земельну ділянку площею 0,0600га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076 за адресою: АДРЕСА_1 та на житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) р. н. № 18017022 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3, а. с. 62)
10 листопада 2017 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Бурла В. Е. виніс постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (т. 3, а. с. 65-67).
Відповідно до висновку про вартість майна, складеного оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська експерта група» Антоновим В. О., вартість земельних поліпшень - житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) становить 5 061 105,00 грн, вартість земельної ділянки, площею 600,00 кв. м, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076 становить 203 304,00 грн, загальна ринкова вартість об`єктів оцінки становить 5 264 409,00 грн (т. 3, а. с. 73)
22 січня 2018 року зазначений висновок про вартість майна був направлений рекомендованим листом стягувачу АТ «Універсал Банк» та боржнику ОСОБА_1 , що підтверджується чеками Укрпошти.
05 лютого 2018 року під час виконавчого провадження № 50262179 начальник Відділу примусового виконання рішень ОСОБА_6 звернувся до Державного підприємства «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ») із заявкою на реалізацію зазначених житлового будинку та земельної ділянки, що належать боржникові ОСОБА_1 , на адресу ДП «СЕТАМ» направлено пакет документів для організації та проведення електронних торгів з реалізації зазначеного арештованого нерухомого майна.
14 лютого 2018 року ДП «СЕТАМ» на адресу Відділу примусового виконання рішень, стягувачаАТ «Універсал Банк» та боржника ОСОБА_1 було направлено повідомлення про проведення 12 березня 2018 року о 09.00 год електронних торгів щодо реалізації предмета іпотеки: житлового будинку (об`єкт незавершеного будівництва) за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за цією ж адресою з початковою ціною продажу майна у розмірі 5 264 409 грн.
Відповідно до протоколу № 320487 електронні торги з реалізації зазначеного майна боржника ОСОБА_1 , які були призначені на 12 березня 2018 року, не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників.
12 березня 2018 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до Відділу примусового виконання рішень із заявою про залишення за ним на підставі частини першої статті 49 Закону України «Про іпотеку», нереалізованого 12 березня 2018 року на електронних торгах нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.
03 квітня 2018 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Бурла В. Е. склав акт за № 50262179 про реалізацію предмета іпотеки на підставі положень частини першої статті 49 Закону України «Про іпотеку».
Із змісту зазначеного акта випливає, що ПАТ «Універсал Банк» придбало предмет іпотеки житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за цією ж адресою за ціною 5 264 409,00 грн у рахунок часткового погашення суми боргу.
23 квітня 2018 року на підставі вказаного акта приватний нотаріус Лисогор О. А. видав стягувачу ПАТ «Універсал Банк» свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів: серія та номер 873 та 874 на житловий будинок (об`єкт незавершеного будівництва) за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та зареєстровано право власності за банком на це майно, номери записів про право власності 25835697 та 25837013.
31 травня 2018 року постановою старшого виконавця Бурли В. Е. виконавчий лист № 755/8820/15-ц на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернутий стягувачу у зв`язку з переданням стягувачу зазначеного нерухомого майна в рахунок часткового погашення боргу і відсутністю іншого майна у боржника ОСОБА_1 , на яке можливе звернення стягнення.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, власником земельної ділянки, площею 0,0600 га, кадастровий номер 3210600000:00:063:0076, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та незавершеного будівництва - житлового будинку готовністю 81 %, що розташований на зазначеній земельній ділянці належить ПАТ «Універсал Банк» (т. 1, а. с. 86-90).
Постановою Київського апеляційного суду від 06 березня 2019 року заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2015 року у справі № 2604/8820/12 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» прострочену заборгованість у розмірі 53 460,98 швейцарських франків, що в еквіваленті становить 1 512 865, 54 грн; суму дострокового стягнення кредиту у розмірі 370 938,88 швейцарських франків, що в еквіваленті становить 10 497 013,90 грн, відсотки у розмірі 20 046,04 швейцарських франків, що в еквіваленті становить 141 143,55 грн, та додаткові відсотки у розмірі 99,24 швейцарських франків, що в еквіваленті становить 2 808,34 грн. 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» прострочену заборгованість у розмірі 53 460,98 швейцарських франків, що в еквіваленті становить 1 512 865,54 грн, суму дострокового стягнення кредиту у розмірі 370 938,88 швейцарських франків, що в еквіваленті становить 10 497 013,90 грн, відсотки у розмірі 20 046,04 швейцарських франків, що в еквіваленті становить 141 143,55 грн, та додаткові відсотки у розмірі 99,24 швейцарських франків, що в еквіваленті становить 2 808,34 грн. 
В іншій частині позову відмовлено (т. 1, а. с. 199-207).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону України «Про виконавче провадження»).
Порядком визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Процедура реалізації майна на прилюдних торгах полягає у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів за плату. Така процедура полягає в укладенні та виконанні договору купівлі-продажу. На підтвердження його укладення складається відповідний протокол, а на підтвердження виконання з боку продавця - акт про проведені прилюдні торги (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19)).
Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15 та від 22 лютого 2017 року у справі 
№ 6-2677цс16, головною умовою, яку повинні встановити суди при вирішенні питання про визнання прилюдних торгів недійсними, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.
Встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не довів, що під час проведення електронних торгів було порушено правила проведення торгів, визначених Порядком, які б могли вплинути на результати торгів та призвести до скасування акта державного виконавця про реалізацію майна.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на неврахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 380/7750/20, від 19 серпня 2020 року у справі № 372/2894/17, постанові Верховного Суду України від 22 лютого 2017 року у справі 
№ 6-2677цс16.
Заявник у касаційній скарзі посилається на те, що державний виконавець надсилав всі документи, які були прийняті у межах виконавчого провадження за адресою, де він не був зареєстрований. Тому він не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, про складання акта опису та арешту майна, про проведення оцінки описаного майна, передачу арештованого майна на примусову реалізацію. 
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 380/7750/20: «виконавчі дії мають провадитися з урахуванням (в межах) дійсного/фактичного місця проживання боржника. Тобто «примусове виконання» рішень має бути певним чином «наближеним», прив`язаним до місця проживання/перебування боржника, що, окрім іншого, дасть змогу останньому (чи принаймні створить йому відповідні умови) належним чином реалізовувати свої права та обов`язки як учасника виконавчого провадження (як-от: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення)»
У постанові від 22 лютого 2017 року у справі № 6-2677цс16 Верховний Суд України виснував: «під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами необхідних відомостей. Загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей».
У постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 372/2894/17 зазначено: «вважаючи, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про проведення прилюдних торгів шляхом розміщення інформаційного повідомлення на офіційному веб порталі ДП «Сетам», суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що ненаправлення позивачу документів, які передували підготовці, організації та проведенню таких торгів, вказує на порушення положень Порядку реалізації арештованого майна. Враховуючи те, що позивачу не було відомо про примусову реалізацію його майна у межах виконавчого провадження, а на момент звернення до суду з цим позовом проведення прилюдних торгів вже відбулось, і право власності на спірне майно зареєстровано за ОСОБА_2, колегія суддів вважає, що визнання торгів недійсними є належним способом захисту прав позивача у цій справі».
Верховний Суд відхиляє зазначені посилання з огляду на таке.
Суди встановили, що копії документів виконавчого провадження надсилалися на адресу, яка зазначена у виконавчому листі ( АДРЕСА_2 ). Інформація про наявність у боржника іншого зареєстрованого місця проживання (перебування) відсутня. Боржник не надавав державному виконавцю інформацію про зміну його місця проживання чи перебування. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що порушення, допущені державним (приватним) виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом.
Тому суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні до призначення електронних торгів, зокрема щодо надсилання позивачу копій документів виконавчого провадження не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання електронних торгів у цій справі недійсними.
Також Верховний Суд враховує посилання АТ «Універсал Банк» у відзиві на постанову Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 804/9872/15, у якій зазначено: «позивач протягом усього часу розгляду справи судами не заявляв вимоги про визнання торгів, проведених 28.04.2010, недійсними. Лише просив скасувати Акт про проведення прилюдних торгів від 18.05.2010. Зазначений акт від 18.05.2010 самостійних правових наслідків для боржника, власника його майна не становить. Тому суд апеляційної інстанції, обґрунтовано перевіривши оскаржувані позивачам дії виконавчої служби на предмет дотримання Закону України «Про виконавче провадження», та дійшов правильного висновку про відмову в позові. Скасування зазначеного акта не спричиняє захисту чи відновлення прав позивача».
Подібні висновки про те, що те що вимоги про визнання недійсними та скасування акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу чи визнання дій державного виконавця неправомірними не відповідають належному способу захисту, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження 
№ 14-125цс20).
Проте, встановивши відсутність підстав для задоволення позову, Верховний Суд вважає, що доводи відзиву АТ «Універсал Банк» не впливають на правильність вирішення цього спору. 
У касаційній скарзі позивач також посилається на те, що у заявці на реалізацію майна вказано найменування майна, яке не відповідає найменуванню майна, яке було арештоване та описане державним виконавцем.
Як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 2 розділу 2 Порядку, в якому визначено дані, які має містити заявка на реалізацію арештованого майна. 
Верховний Суд відхиляє такі доводи заявника, оскільки зазначена норма стосується загальних питань щодо визначення даних, які має містити заявка на реалізацію арештованого майна.
Пунктом 4 розділу 2 Порядку встановлено, що перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).
Верховний Суд відхиляє доводи позивача щодо невідповідності заявки на реалізацію арештованого майна, оскільки дії державного виконавця щодо оформлення такої заявки могли бути оскарженні заявником шляхом подання скарги у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». 
Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що державний виконавець здійснив опис та арешт і передав на реалізацію одне і те ж майно.
Також як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
Відповідно до матеріалів справи ухвалою Київського апеляційного суду від 25 липня 2022 року справу призначено до розгляду на 08 вересня 2022 року (т. 4, а. с. 22).
07 вересня 2022 року від ОСОБА_1 на поштову адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Протокольною ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 вересня 2022 року клопотання про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи відкладено на 29 вересня 2022 року (т. 4, а. с. 56-57).
Телефонограмою повідомлено ОСОБА_1 про те, що розгляд справи призначено на 29 вересня 2022 року (т. 4, а. с. 65).
27 вересня 2022 року на адресу суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 29 вересня 2022 року, з посиланням на те, що він перебуває закордоном у відрядженні.
Отже, позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді апеляційної інстанції 08 вересня 2022 року та 29 вересня 2022 року, що підтверджується змістом його клопотань про відкладення розгляду справи, а тому підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України немає.
Крім того, відповідно до протоколу судового засідання від 29 вересня 2022 року суд апеляційної інстанції розглянув зазначене клопотання та відмовив у його задоволенні.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З огляду на те, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін, то розподілу судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             В. В. Яремко
 
                                                                                                                   А. С. Олійник
 
                                                                                                                   О. В. Ступак