Справа № 126/796/22
Провадження № 22-ц/801/1078/2023
Категорія: 53
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року	Справа № 126/796/22	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О.В., 
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "ПЗУ Україна", 
третя особа, на стороні відповідача ОСОБА_2 ,
       розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "ПЗУ Україна", подану його представником адвокатом Голошвою Галиною Володимирівною, на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року, ухвалене у складі судді Хмеля Р. В. в м. Бершадь, дата складення повного судового рішення відповідає даті його постановлення,-
в с т а н о в и в :
       13 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «СК "ПЗУ Україна", третя особа, на стороні відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, у якому висував вимоги стягнути з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на свою користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 38 058, 91 грн та понесені витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 1 132, 62 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992, 40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.
       Позов мотивовано тим, що 12 грудня 2021 року о 10:15 год. на автодорозі 10222 Гулич-Тростянець - Бершадь км. 52+290 водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mersedes-Benz Atego», д.н.з. НОМЕР_1 , під час виконання маневру обгону не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем Тоуоta Саmrу», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по суміжній смузі руху. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного НОМЕР_3 ОСОБА_1 є власником автомобіля «Тоуоtа Саmry» державний номерний знак НОМЕР_2 . 
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2022 року у справі № 127/310/22 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який є водієм автомобіля марки ««Mersedes-Benz Atego», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна».
23 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про ДТП.
04 січня 2022 року представником ПрАТ СК «ПЗУ Україна» складено Протокол технічного огляду транспортного засобу № 237196, у якому зафіксовано перелік пошкоджень, отриманих автомобілем марки «Тоуоtа Саmгу» державний номерний знак НОМЕР_2 , при обставинах ДТП від 23.12.2021 року.
31 січня 2022 року ФОП ОСОБА_3 відповідно до замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна» складено звіт № 41-Б/10/38, про визначення вартості матеріального збитку, згідно із якими вартість відновлювального ремонту пошкодженого у результаті ДТП автомобіля «Тоуоta Саmrу» державний номерний знак НОМЕР_2 , без урахування зносу складає 81 937, 4 грн, коефіцієнт фізичного зносу КТЗ становить 0,4666, а вартість відновлювального ремонту із урахуванням зносу дорівнює 52 094,25 грн.
03 лютого 2022 року власнику автомобіля «Тоуоta Саmrу» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 страховою компанією ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в телефонному режимі повідомлено про нараховане страхове відшкодування в розмірі 43 411, 88 грн, яке йому було виплачено.
Ек погоджуючись із розміром матеріального збитку, 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 на адресу ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надіслав заяву в якій зазначив про свою незгоду та повідомив, що ним замовлено незалежну транспорту - товарознавчу експертизу Вінницького відділення КНДІСЕ МЮ України.
Згідно із Висновком Експерта № 910/22-21 від 15 лютого 2022 року за результатами проведення транспортно - товарознавчої експертизи, виконаної на замовлення позивача ОСОБА_1 експертом ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку склала 81 470, 79 грн.
инкова вартість автомобіля «Тоуоtа Саmгу» державний номерний знак НОМЕР_2 , cтаном на 04 лютого 2022 року становила 604 496, 64 грн.
16 лютого 2022 року адвокатом Драчук Т. М. в інтересах ОСОБА_1 на адресу ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надіслано клопотання, в якому адвокат просила виплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування відповідно до висновку експерта.
Проте, відповідач листом від 15.02.2022 року № 910/22-21 зазначив про відсутність підстав для доплати страхового відшкодування.
15 вересня 2022 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Драчук Т. М., подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій вказав, що страховик 19.08.2022 року провів йому доплату відшкодування у розмірі 13 229, 90 грн. 
Також з відповідача підлягають стягненню матеріальні втрати позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсація за користування утримуваними ним коштами, а тому позивач висував вимогу про стягнення з ПрАТ СК "ПЗУ Україна" на користь ОСОБА_1 :
- суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 24 829 грн 01 коп.,
- витрати понесені ним на проведенням транспортно - товарознавчої експертизи у розмірі 1 132 грн 62 коп.,
- пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 6 374 грн 31 коп., 
- 3 % річних від простроченої суми боргу в сумі 504 грн 45 коп.,
- інфляційні втрати у розмірі 2 237 грн 81 коп.
- понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.
       Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено:
- стягнуто з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 24 829 грн 01 коп. недоплаченого страхового відшкодування;
-  1 132 грн 62 коп. витрат понесених в зв`язку з проведенням транспортно - товарознавчої експертизи;
- 6 374 грн 31 коп. пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України розмірі, 504 грн 45 коп. 3 % річних від простроченої суми боргу, 2 237 грн 81 коп. інфляційних втрат;
- Вирішено питання про стягнення судового збору: стягнуто з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500 грн.
       В обгрунтування рішення судом покладено Висновок експерта від 15 лютого 2022 року № 910/22-21, наданий позивачем, оскільки при проведенні цієї експертизи експертом безпосередньо проводився огляд автомобіля Toyota Сamry, д.н.з. НОМЕР_2 , у той час, як висновок експерта № 242.22 ЕД, наданий відповідачем був виконаний без огляду автомобіля, на підставі наданих замовником матеріалів. При визначенні розміру матеріального збитку завданого позивачеві, суд виходив із суми 81 470, 79 грн, та з урахуванням вже сплаченої ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування в сумі 56 641,78 грн. Також суд першої інстанції виснував, що задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення понесених позивачем витрат на експертизу та штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді пені, інфляції та трьох відсотків річних.
       Не погодившись із цим рішенням, 13 квітня 2023 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна», діючи через свого представника адвоката Галошву Г. В., подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року скасувати, та ухвалити нове, яким зменшити розмір страхового відшкодування за шкоду завдану внаслідок ДТП, що мала місце 23.12.2021 року якій підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 та зменшити розмір стягнення пені, 3 % річних та інфляційних витрат і судових витрат.
       Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції стягнув на користь позивача суму відшкодування до складу якої включено ПДВ, а саме: 81 470, 79 грн (це матеріальний збиток із врахуванням ПДВ) – 56 641, 78 (сума виплаченого відшкодування) = 24 829, 01 грн (неплачена сума відшкодування, що підлягає стягненню. Зазначає, що виплата страхового відшкодування проводилась на картковий рахунок ОСОБА_1 та зауважує що страховик не може бути примушений до виплати податку на додану вартість у складі суми страхового відшкодування за винятком випадку, коли сума податку врахована та сплачена на користь виконавця послуг з ремонту транспортного засобу, який в свою чергу має бути платником податку на додану вартість, тоді як ФОП ОСОБА_5 , який здійснював ремонт автомобіля позивача не є платником податків, відомості про включення до вартості ремонтних робіт ПДВ також відсутні і у Рахунку на оплату № 44 від 11.05.2022 року.
Звертає увагу суду, що заява про збільшення позовних вимог, у якій позивач просить застосувати штрафні санкції була подана із порушенням процесуальних строків встановлених ч. 3 ст. 49 ЦПК України, відповідач просив залишити її без розгляду, а тому не здійснював перевірку правильності наведених сум пені, інфляційних витрат та 3% річних, проте це клопотання залишилось поза увагою суду першої інстанції. Суд не дослідив та не оцінив правильність розрахунків штрафних санкцій що призвело до їх безпідставного стягнення. Наводить власні розрахунки.
Відзив на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції – частина 3 статті 360 ЦПК України.
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.
По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:
- 23 грудня 2021 року о 10:15 год. на автодорозі ІО222 Гулич-Тростянець-Бершадь км 52 + 290 водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Mercedes-Benz Atego, д.н.з. НОМЕР_1 , під час виконання маневру обгону не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем "Toyota Camry" д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по суміжній смузі руху. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
- Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 січня 2022 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т. 1 а. с. 25 – 26).
- Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Mercedes-Benz Atego, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», згідно полісу № ЕР.206140907 (т. 1 а. с. 12 – 16).
- Згідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 29 грудня 2021 року ПрАТ СК "ПЗУ Україна" було повідомлено про ДТП за участі страхувальника Mercedes-Benz Atego, д.н.з. НОМЕР_1 , яке відбулося 23 грудня 2021 року о 09:58 год (т. 1 а.с. 60 - 61).
- Згідно звіту № 41-D/10/38 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 31 січня 2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику майна "Toyota Camry", реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження станом на 23 грудня 2021 року складає 52 094, 25 з урахуванням ПДВ (т. 1 а. с.27 – 35).
- 09.02.2022 року ОСОБА_1 , було повідомлено, що страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, у розмірі 43 411, 88 грн, яке буде перераховано протягом 5 робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату (т. 1 а. с. 17?18.
- 03 лютого 2022 року на адресу ПрАТ СК "ПЗУ Україна" позивачем ОСОБА_1 , було направлено заяву про незгоду з розміром страхового відшкодування, у якій вказано, що із сумую страхового відшкодування у розмірі 43 400 грн він не згоден, оскільки така не відповідає вартості спричиненого йому матеріального збитку, необхідного для повного відновлення його автомобіля до стану у якому він перебував на момент дорожньо-транспортної пригоди. Також повідомлено, що ним було замовлено незалежну транспортно-товарознавчу експертизу Вінницького відділення КНДІСЕ МЮ України, після проведення якої страховій компанії, з метою визначення реальної вартості спричиненого їй матеріального збитку внаслідок ДТП (т. 1 а. с. 22).
- Згідно платіжного доручення № 00072302 від 08 лютого 2022 року ПрАТ СК "ПЗУ Україна" виплатив ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 43 411, 88 грн (т. 1 а. с. 173).
- Згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи № 910/22-21 від 15 лютого 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Toyota Camry" д.н.з. НОМЕР_2 , в зв`язку з пошкодженнями автомобіля станом на 04.02.2022 року складає 81 470, 79 грн (т. 1 а. с. 69 – 99).
- 16 лютого 2022 року представник позивача адвокат Драчук Т. М. подала клопотання на ім`я Голови правління ПрАТ СК "ПЗУ України", у якому просила виплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування з урахуванням результатів проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 15.02.2022 року № 910/22-21 у розмірі 81 470, 79 грн (т. 1 а. с. 19 – 20).
- 18 лютого 2022 року відповідачем надано відповідь: висновок експерта № 10/22-21 від 15.02.2022 року не може бути взяти ПрАТ СК "ПЗУ Україна" за основу при визначенні розміру страхового відшкодування (т. 1 а. с. 23).
- Згідно висновку експерта № 242.22 ЕД судової автотоварознавчої експертизи від 17 серпня 2022 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Camry" д.н.з. НОМЕР_2 із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля станом на 23.12.2021 року, виходячи з наданих замовником вихідних даних становить 67 970, 14 грн (т. 1 а. с. 144 – 152).
- Відповідно до платіжного доручення № 4459 від 19 серпня 2022 року відповідач здійснив ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування витрат в сумі 13 229, 90 грн (т. 1 а. с. 174). 
- З Акту наданих послуг № 1239 від 04 травня 2022 року вбачається, що ФОП ОСОБА_5 були виконані ремонтні роботи автомобіля "Toyota Camry" д.н.з. НОМЕР_2 на загальну вартість 120 815, 00 грн (т. 1 а .с. 66 – 67).
- Згідно рахунку на оплату № 44 від 11 травня 2022 року ОСОБА_1 заплатив за ремонт свого автомобіля "Toyota Camry" д.н.з. НОМЕР_2 на СТО Carman 120 815 грн (т. 1 а. с. 68), що також підтверджується прибутковим касовим ордером № 1 424 від 11 травня 2022 року та квитанцією до цього касового ордеру (т. 1 а. с. 186).
       Між сторонами виник спір стосовно стягнення частини невиплаченого страхового відшкодування та штрафних санкцій.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
       Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
       Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним Законом у даних правовідносинах.
       Насамперед апеляційний суд дає оцінку доводам апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: прийняття заяви про збільшення позовних вимог, яка була подана з порушенням строків, передбачених ч. 3 ст. 490 ЦПК України, та яка мала бути залишена судом без розгляду.
       Так, звернувшись у травні 2022 року до суду із позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» ОСОБА_1 висував такі позовні вимоги: про стягнення з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на свою користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 38 058, 91 грн, понесені витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 1 132, 62 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992, 40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн (т. 1 а. с 1-10).
       Убачається, що ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 24 травня 2022 року було відкрито провадження у даній справі, вирішено питання щодо проведення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для її розгляду на 10 годину 27 липня 2022 року (т. 1 а.с. 113-114).
       22лютого 2022 року судове засідання відбулося та було відкладено на 19 вересня 2022 року на 11 годину (т. 1 а. с. 122 - 123).
       Встановлено, що 15 вересня 2022 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог у цій справі, згідно викладу прохальної частини якої просив суд: стягнути з ПрАТ СК "ПЗУ Україна" на його користь суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 24 829 грн 01 коп., витрати понесені ним на проведенням транспортно - товарознавчої експертизи у розмірі 1 132 грн 62 коп., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 6 374 грн 31 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу в сумі 504 грн 45 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 237 грн 81 коп., а також понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн (т. 1 а.с. 191 – 195).
       12 жовтня 2022 року на адресу місцевого суду надійшло клопотання відповідача про залишення заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог без розгляду, оскільки фактично у цій заяві було заявлено нові вимоги щодо стягнення штрафних санкцій, які складаються із пені, 3% річних та інфляційних збитків, що свідчить про те що позивач шляхом подання заяви про збільшення позовних вимог прагне змінити предмет позову, що є порушенням вимог чинного законодавства.
       З матеріалів справи убачається, що судом першої інстанції не приймалось жодних процесуальних рішень (не постановлювалась відповідна ухвала) за наслідками вирішення питання про прийняття до розгляду такої заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог. Натомість з огляду на зміст оскаржуваного судового рішення, суд фактично прийняв вказану заяву ОСОБА_1 та розглянув справу з урахуванням цієї заяви, вирішив саме ці позовні вимоги.
       Підпунктами 1,2 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що окрім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), а також вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
       Частиною третьою статті 49 ЦПК України передбачено, що позивач до закінчення підготовчого засідання має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.
       Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 09 липня 2020 року по справі №922/404/19 під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві.
       Крім того, зауважив, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.
       Отже, під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.
       Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 175 ЦПК України, ціну позову вказує позивач.
       У разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір. Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві.
       Якщо такі додаткові позовні вимоги зв`язані з раніше заявленими позовними вимогами підставою виникнення або поданими доказами (наприклад, коли позов подано на суму основного боргу і позивач до прийняття рішення просить додатково стягнути пеню за прострочку платежу), то їх може бути пред`явлено з дотриманням, зокрема, приписів пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України.
       До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі (частина третя статті 49 ЦПК України).
       Предметом позову є матеріально-правова вимога про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу до відповідача, що кореспондується зі способами захисту цього права чи інтересу, передбаченими статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
       Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.
       Як вже зазначалося вище, в травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою із такими матеріально-правовими вимогами як стягнення з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на свою користь суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 38 058, 91 грн, понесених витрат за проведення транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 1 132, 62 грн, судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 992, 40 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 грн (т. 1 а. с 1-10).
       Саме за вказаними вимогами судом першої інстанції було відкрито провадження у цій справі.
       15 вересня 2022 року позивач звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог у цій справі, згідно прохальної частини якої фактично заявив вимоги про стягнення з відповідача суми недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 24 829 грн 01 коп., витрат понесених ним на проведенням транспортно - товарознавчої експертизи у розмірі 1 132 грн 62 коп., пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 6 374 грн 31 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу в сумі 504 грн 45 коп., інфляційних втрат у розмірі 2 237 грн 81 коп., а також понесених ним витрат зі сплати судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн (т. 1 а.с. 191 – 195).
       Таким чином, з аналізу поданої ОСОБА_1  заяви про збільшення позовних у співвідношенні до первинно поданої позовної заяви убачається, що останній пред`явив до відповідача нові позовні вимоги про стягнення  пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 6 374 грн 31 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу в сумі 504 грн 45 коп., інфляційних втрат у розмірі 2 237 грн 81 коп., а також понесених ним витрат зі сплати судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.
       Подання позивачем до суду такої заяви відбулося з порушенням встановленого частиною третьою статтею 49 ЦПК України строку, після проведення першого судового засідання  в порядку спрощеного провадження. Судом першої інстанції питання про прийняття цієї заяви до розгляду заяви не розглядалось та не приймалось жодних процесуальних рішень за наслідками її вирішення.
       Зі змісту первинно поданої до суду позовної заяви убачається, що пред`являючи до відповідача позовні вимоги про зобов`язання відповідача відшкодувати йому недоплачене страхове відшкодування, позовних вимог щодо зобов`язання відповідача сплатити штрафні санкції, первинно подана до суду позовна заява не містила.
       Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2020 року по справі №911/2139/19 зазначає, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п.
       Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:
- подання іншого (ще одного) позову, чи
- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи
- об`єднання позовних вимог, чи
- зміну предмета або підстав позову.
       Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 листопада 2021 року по справі №405/3360/17 також зазначає, що Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого позову (ще одного позову), чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстави позову.
       За приписами чинного цивільного процесуального кодексу збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві.
       Виходячи зі змісту позовної заяви та заяви позивача про збільшення позовних вимог, суд апеляційної інстанції уважає, що у цій заяві фактично йдеться про нові вимоги, оскільки позовних вимог про стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 6 374 грн 31 коп., 3 % річних від простроченої суми боргу в сумі 504 грн 45 коп., інфляційних втрат у розмірі 2 237 грн 81 коп., у первинно поданій позовній заяві ОСОБА_1 заявлено не було.
       Як визначено статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
       Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права приймати до свого розгляду заяви, що подані учасниками справи з порушенням встановлених законом строків та порядку їх подачі, а також приймати до свого розгляду заяви, право на подачу яких не передбачено цивільним процесуальним законодавством.
       Отже, з урахуванням вищевикладеного та враховуючи ту обставину, що позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, де фактично заявив нові вимоги, чим змінив предмет позову з пропуском установленого законом строку для подання до суду заяви про збільшення позовних вимог, зміну предмета позову, ця заява повинна була бути залишена судом без розгляду.
       Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції допустив порушення вищевказаних норм процесуального закону, взявши до уваги збільшені позовні вимоги ОСОБА_1 , оскільки цивільно-процесуальним законодавством не передбачено як подання заяви про збільшення позовних вимог, де зокрема заявляються нові позовні вимоги, так і прийняття судом до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, поданої з пропуском встановленого строку, а отже суд першої інстанції не мав права приймати до розгляду таку заяву позивача, що фактично призвело до неправильного вирішення спору.
       Тобто, встановивши за наслідками апеляційного розгляду ту обставину, що місцевий суд не мав права приймати до розгляду та відповідно розглядати указану вище заяву позивача, оскаржуване у справі рішення суду не може вважатися законним та обґрунтованим, оскільки воно ухвалене з порушенням норм процесуального права.
       Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права слугує підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
       У зв`язку із викладеним знайшли своє обґрунтування доводи апеляційної скарги у частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Хоча в апеляційній скарзі відповідач просить як наслідок відмовити у задоволенні цих вимог, або зменшити їх , апеляційний суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 4 ст. 367 ЦПК україни (вийти за межі доводів апеляційної скарги) та скасувати оскаржуване рішення з ухваленням у справі нового судового рішення, яким, зокрема, залишити подану ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Драчук Т. М. заяву про збільшення позовних вимог без розгляду з наведених вище підстав.
       Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неправомірне стягнення на користь позивача суми відшкодування до складу якої включено ПДВ, слід зазначити наступне.        
       Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
       Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
       У випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає податок на додану вартість, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.
       На підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик відповідно до встановлених лімітів відповідальності відшкодовує оцінену ним шкоду з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та франшизи.
       Наводячи в апеляційній скарзі аргументи щодо неправильності стягненої судом суми страхового відшкодування, відповідач не заперечує проти того, що за основу судом першої інстанції взято Висновок експерта від 15 лютого 2022 року № 910/22-21, а лише акцентує на тому, що суд помилково взяв за основу розмір матеріального збитку, який був визначений експертом з урахуванням ПДВ.
       Стягуючи з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 недоплачене страхове відшкодування у розмірі 24 829 грн 01 коп., а також понесені позивачем витрат на проведення ним експертизи, суд першої інстанції в обгрунтування свого рішення поклав наданий позивачем Висновок експерта від 15 лютого 2022 року № 910/22-21, та при визначенні розміру матеріального збитку завданого власнику автомобіля Toyota Сamry, д.н.з. НОМЕР_2 , виходив із суми 81 470, 79 грн, яка визначена цим висновком, з урахуванням вже сплаченої ПрАТ СК «ПЗУ Україна» суми страхового відшкодування у розмірі 56 641 грн 78 коп.
Приймаючи за основу Висновок експерта від 15 лютого 2022 року № 910/22-21, наданий позивачем, суд першої інстанції виходив з того, що при проведення цієї експертизи експертом безпосередньо проводився огляд автомобіля Toyota Сamry, д.н.з. НОМЕР_2 , у той час, як висновок експерта № 242.22 ЕД, наданий відповідачем, був виконаний без огляду автомобіля, на підставі наданих замовником матеріалів. Апеляційний суд погоджується з такими аргументами суду першої інстанції.
Як вбачається із Висновку експерта від 15 лютого 2022 року № 910/22-21 (т. 1 а. с. 69 – 81), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Сamry, д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з пошкодженням автомобіля станом на 04.02.2022 року складала: 81 470,79 грн. При цьому експерт окремою стрічкою не виділяв ПДВ, а у пункті 7.18 цієї експертизи, крім іншого, вказано, що вартість запасних частин, матеріалів, які мають бути використані в процесі ремонту приймаються до розрахунку за їх ринковою вартістю з урахуванням сум ПДВ, які до такої вартості включаються, однак ці суми ПДВ окремим рядком в калькуляції відновлювального ремонту не зазначаються (т. 1 а. с. 78).
       Питання виплати суми матеріального збитку із ПДВ чи без такого неодноразово були предметом судового розгляду: Постанови КЦС ВС від 28.02.2018, справа №757/22706/15-ц від 03.07.2019, справа №398/1808/15-ц, від21.08.2019, справа №200/6084/14-ц, від 13.11.2019, справа №212/2534/16-ц, від 11.12.2019, справа №206/5271/14-ц, від 22.07.2020, справа №583/3159/18, від 22.12.2020, справа №565/1210/19, від 21.04.2021, справа №757/37909/17. 
Висновки КЦС ВС суду з цього питання однакові : у випадку виплати потерпілій особі страхового відшкодування у вигляді майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля, на особистий рахунок, а не на рахунок авторизованого сервісного центру, який є платником податку та який мав би здійснити відновлювальний ремонт автомобіля, із загальної суми цього страхового відшкодування віднімається сума ПДВ. У разі якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг з ремонту, заміщення, відтворення застрахованого об`єкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком.
В справі що розглядається розмір матеріального збитку, визначений Висновком експерта від 15 лютого 2022 року № 910/22-21, зазначений з урахуванням ПДВ, доказів того, що проведений позивачем ремонт (на підтвердження якого ним було надано Акт наданих послуг № 1239 від 04 травня 2022 року, прибутковий касовий ордер № 1 424 від 11 травня 2022 року та квитанцію до цього касового ордеру № 1 424 від 11 травня 2022 року) був здійснений особою, яка є платником ПДВ, позивачем надано не було.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними та при визначенні суми страхового відшкодування, яке повинен був виплатити відповідач, слід від визначеної висновком експертизи суми (81 470,79грн) відняти ПДВ у розмірі 20% (підпункт а пункту 193.1 статті 193 ПКУ).
Отже, відповідач повинен був виплатити позивачеві 65 176,61 грн: 81 270,79 (розмір матеріального збитку) – 20 % ПДВ. Оскільки відповідачем здійснено виплату лише в розмірі 56 641,78 грн (т. а.с. 173-174), а франшиза, згідно Полісу (а.с.13, т.1) становить нуль, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 8 534,85 грн: 65 176,61 – 56 641,78. Відтак, позов підлягає до частково задоволення.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), відтак апеляційним судом надано відповідь на основні доводи та заперечення сторін, які стосуються предмета та підстав позову.
       Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.
       Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
       Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав доведеними, постановленим з порушенням норм процесуального права, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини та порушення норм процесуального права.
       Тому рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року підлягає скасуванню з постановленням нового: про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог та про часткове задоволення позову.
       Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, апеляційний суд в порядку частини 13 статті 141 ЦПК України змінює розподіл судових витрат.
       Позивач при зверненні до суду сплатив 992, 40 грн судового збору за подання позову (т. 1 а. с. 21), поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. та 1 132,62 грн. витрат на оплату експертизи № 910/22-21 від 15.02.2022 року, а всього 17125,02 грн..
Відповідач в ході розгляду справи поніс витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 488, 60 грн. (а.с.81, т.2).
       З урахуванням принципу пропорційності, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню (22,43% від заявлених), з відповідача на користь позивача слід стягнути 22,43 % понесених ним судових витрат, що становить 3 841,14 грн (17125,02 х 22,43 %), а з позивача ОСОБА_1 на корить відповідача слід стягнути, відповідно, 77,57% понесених ним судових витрат, що становить 1 154,71 грн (1488,6 х 77,57%).
Отже, з урахуванням положень частини 10 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 686, 43 грн (3 841,14 – 1 154,71).
       Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
       Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.
       З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).
       На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 - 384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
       Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "ПЗУ Україна", подану його представником адвокатом Голошвою Галиною Володимирівною, задовольнити.
       Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2023 року скасувати та постановити нове:
       Заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 15 вересня 2022 року залишити без розгляду.
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії "ПЗУ Україна", третя особа, на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, задовольнити частково.
       Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія "ПЗУ Україна" на користь ОСОБА_1 8 534,85 (вісім тисяч п`ятсот тридцять чотири гривні 85 к.) гривень страхового відшкодування та 2 686,43 (дві тисячі шістсот вісімдесят шість гривень 43 к.) гривень понесених ним судових витрат.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія "ПЗУ Україна", ЄДРПОУ 32456224, юридична адреса: вулю. Дегтярівська, 62, м. Київ.
ОСОБА_2  РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуюча                                                         Т. М. Шемета

Судді                                                                          О. Ю. Береговий

                                                                        О. В. Ковальчук