ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 травня 2023 року 	м.Суми	

Справа №592/6497/22 
Номер провадження 22-ц/816/506/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач –Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – ІНЖИНІРИНГ»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – ІНЖИНІРИНГ» 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2023 року, в складі судді  Фоменко І.М., ухвалене у м. Суми, 
                                                  
                                                    в с т а н о в и в:  

23 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – ІНЖИНІРИНГ» про зміну формулювання підстав звільнення та стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ» і працював на посаді начальника котельно-зварювальної ділянки. 06 вересня 2022 року він подав заяву про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак при отриманні трудової книжки звернув увагу на те, що наказом товариства № 2340/ВК від 14.09.2022 його було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що є істотним порушенням законодавства про працю. До того ж, в день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не виплатив йому заборгованість із заробітної плати в розмірі 59233,28 грн. Тому, посилаючись на те, що роботодавець порушив законодавство про працю, неправильно зазначив у наказі та трудовій книжці підстави звільнення, не виплатив нараховану заробітну плату та вихідну допомогу при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку, просив змінити формулювання підстав для звільнення, що визначені в наказі № 2340/ВК від 14.09.2022 та вказати підставою звільнення ч. 3 ст. 38 КЗпП України; стягнути з АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку; стягнути з АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 59233,28 грн, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 651,23 грн.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Змінено формулювання підстави звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викладеної у наказі АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ» № 2340/ВК від 14.09.2022.
Вирішено вважати ОСОБА_1 звільненим з посади начальника котельно-зварювальної дільниці в механоскладальному цеху № 22 АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ» на підставі розірвання трудового договору з ініціативи працівника, у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, з 14.09.2022.
Стягнуто з АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати в розмірі 57468 грн 31 коп та вихідну допомогу в розмірі 16055 грн 92 коп, разом в сумі 73524 грн 23 коп.
Стягнуто з АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ» на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено за необґрунтованістю.
В апеляційній скарзі АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права в частині зміни формулювання підстав звільнення позивача, стягнення з підприємства вихідної допомоги у сумі 16055,92 грн, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що при вирішенні спору судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та не застосовано норми Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які є спеціальними нормами, що регулюють оплату праці в умовах воєнного стану і поширюються на спірні правовідносини. Вважає, що вказана позивачем підстава звільнення – порушення строків виплати заробітної плати, встановлених ст. 115 КЗпП України, спростовується нормами ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідно до ч. ч. 3, 4 якої роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати; у разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Вихідна допомога при звільненні у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства є засобом відповідальності роботодавця, яка не повинна застосовуватися у даному випадку, оскільки це порушення сталося внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) – військової агресії російської федерації проти України.
В частині стягнення з АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ» на користь ОСОБА_1 заборгованості із заробітної плати в розмірі 57468 грн 31 коп, судових витрат та відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду не оскаржується, тому відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Від позивача відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення проти скарги ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. 
Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати.
Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.
Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.
У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у період з 19.11.2020 по 14.09.2022 перебував у трудових відносинах з АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ», а саме працював на посаді начальника котельно-зварювальної дільниці в механоскладальному цеху № 22, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 5-7).
06.09.2022 ОСОБА_1 звернувся із заявою на адресу генерального директора АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ», в якій просив звільнити його з роботи за власним бажанням, у зв`язку з невиплатою заробітної плати, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 13).
Наказом АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ» № 2340/ВК від 14.09.2022 ОСОБА_1 було звільнено 14.09.2022 з посади начальника котельно-зварювальної дільниці першої групи механоскладального цеху № 22 за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в заяві про звільнення від 06.09.2022 pоку, адресованій генеральному директору АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ», просив звільнити його у зв`язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства, а саме: невиплату заробітної плати; як правову підставу для звільнення зазначав ч. 3 ст. 38 КЗпП України. 
Як вбачається з довідки АТ «СМНВО – ІНЖИНІРИНГ» № 16-07/379 від 25.10.2022, станом на жовтень 2022 року борг підприємства перед позивачем складає 57468,31 грн (а.с. 18).
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що мав місце факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало позивача до розірвання трудового договору з власної ініціативи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Суд вважав, що були підстави для звільнення позивача на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, однак відповідачем самостійно було змінено підставу розірвання трудового договору. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, а також з тим, що відповідач не мав права звільняти ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, не вирішивши питання щодо можливості його звільнення згідно з поданою ним заявою на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.
Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивач має право на стягнення вихідної допомоги відповідно до положень ст. 44 КЗпП України у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.
Доводи апеляційної скарги про те, що роботодавцем порушені строки оплати праці у зв`язку з бойовими діями та шкодою, завданою ними, а також, що ст. 44 КЗпП України не повинна застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки це порушення сталося внаслідок форс-мажорних обставин, не спростовують висновків суду.
Колегією суддів не встановлено порушення чи неправильного застосування судом норм Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині – без змін.
Керуючись ст. ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд   
                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання – ІНЖИНІРИНГ» залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 січня 2023 року в частині зміни формулювання причин звільнення ОСОБА_1 , стягнення вихідної допомоги, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   С. С. Ткачук