ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                                          Головуючий І інстанції: Кукоба О.О.
11 квітня 2023 р.	Справа № 440/13758/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Рєзнікової С.С. ,
за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
В с т а н о в и в:
27.10.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі – ГУ ПФУ в Полтавській області, пенсійний орган) здійснити перерахунок його пенсії з 11.10.2009 року по сьогодення із застосуванням коефіцієнта Кз 2,05374 та виплатити його недоотримані кошти в перший місяць після перерахунку.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про протиправність дій ГУ ПФУ в Полтавській про врахуванню при обчисленні його пенсійної виплати коефіцієнту заробітку з урахуванням всієї заробітної плати, що ним отримувалася у період з 01.07.2000 року по 10.10.2009 року, внаслідок якого був отриманий Кз 1,31531, тоді як на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) для обчислення його пенсії з дати призначення (11.10.2009 року) мала бути врахована виключно заробітна плата, отримана за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року, й в такому випадку коефіцієнт його заробітної плати дорівнював би - Кз 2,05374.
Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , у відзиві ГУ ПФУ в Полтавській області вказує, що при обчисленні пенсійної виплати ОСОБА_1 враховані вимоги чинного законодавства, а доводи позивача ґрунтуються на довільному трактуванні положень ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Висновок суду вмотивований тим, що в силу ч. 1 ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Тобто, врахування заробітку за період з 01.07.2000 року за даними персоніфікованого обліку є обов`язковим.
Не погоджуючись із судовим рішенням, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , просить скасувати судове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.10.2022 року і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Доводи, якими позивач обґрунтовує вимоги апеляційної скарги, по суті, аналогічні доводам, викладеним ним у адміністративному позові. 
Також скаржник вказує, що оскаржуване рішення порушує його право на справедливий судовий розгляд, захист прав та інтересів судом (ст. 55 Конституції), ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
За приписами ст. 308 КАС України     суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. 
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин     справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з огляду на наступне.
Предметом спору у справі, що розглядається, є правильність визначення пенсійним органом індивідуального коефіцієнту заробітної плати позивача ОСОБА_1 на час призначення пенсії – 11.10.2009 року, а саме, - чи підлягає врахуванню при обчисленні розміру пенсії заробітна плата (дохід)  позивача за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року. 
Частиною 1 ст. 27 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон в редакції, що була чинною на час призначення пенсії) передбачається, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: 
              П = Зп х Кс, де: 
              П - розмір пенсії, у гривнях; 
            Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи,  визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; 
              Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року,  незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. 
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. 
За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців страхового стажу підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10 відсотків тривалості  страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим частини першої цієї статті, період, за який враховується заробітна   плата, після виключення 10 відсотків тривалості страхового стажу, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: 
              Зп = Зс х (Ск : К), де: 
              Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; 
              Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; 
             Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний 
місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз );    
              К - кількість місяців страхового стажу, за які розраховано коефіцієнти заробітної плати (доходу) застрахованої особи. 
У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки України, за попередній рік для визначення заробітної  плати (доходу) враховується наявна середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про середню заробітну плату працівників,  зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії. 
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу,  який враховується при  обчисленні пенсії, визначається за формулою: 
              Кз = Зв : Зс, де: 
              Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої 
особи; 
              Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); 
              Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу). 
    Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати  (доходу), визначається за формулою: 
              Зв = З + Зд, де: 
              Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); 
              З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати 
(доходу); 
              Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою: 
                      Д 
              Зд = --- х 100%, де:
                              Т 
              Д -  сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону; 
              Т -  розмір  страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці. 
У разі подання застрахованою особою для обчислення розміру пенсії даних про заробітну плату (дохід) за період до 1 січня 1992 року при визначенні коефіцієнта заробітної плати(доходу) середня заробітна плата за рік (квартал) у відповідному періоді вважається щомісячною середньою  заробітною платою працівників, зайнятих у галузях економіки України, відповідного року (кварталу). 
У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату працівників,  зайнятих у галузях економіки України, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата  працівників, зайнятих у галузях економіки України, за наявний попередній місяць з наступним  перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.  
Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Полтавській області та з 11.10.2009 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058-IV.
Судом також установлено, що у 2009 році при обчисленні розміру пенсії позивача, окрім іншого, врахована заробітна плата за 60 місяців з 01.10.1987 року по 30.09.192 року на підставі довідки про заробіток від 23.03.2009 року № 146 та за період з 01.07.2000 року по 10.10.2009 року за даними системи персоніфікованого обліку. 
Пенсійним органом врахований заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньомісячного заробітку по Україні за 2009 рік – 1.573,99 грн., - 2.109,54 грн, розмір пенсії – 1.340 грн. Після уточнення показника середньомісячного заробітку по Україні за 2009 рік – 1.650,43 грн. заробіток для обчислення пенсії склав 2.211,99 грн, розмір пенсії з 11.10.2009 року визначений у розмірі 1.399,96 грн. Коефіцієнт стажу становить 0,42833 (з урахуванням кратності 1,35) - 0,57825.
У подальшому розмір пенсії збільшувався з підвищенням прожиткового мінімуму та згідно урядових постанов (при цьому коефіцієнти стажу та заробітної плати залишалися без змін). На час звернення позивача до суду розмір пенсії становив 4.906,81 грн.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що в силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Під час розгляду справи судом встановлено, що обчислюючи пенсію позивачу відповідачем враховано заробітну плату за періоди з 01.10.1987 року по 30.09.1992 року та з 01.07.2000 року по 10.10.2009 року та обчислено коефіцієнт заробітної плати за вказані періоди, що відповідає приписам ст. 40 Закону.
При цьому, передбачена статтею 40 Закону № 1058-IV формула визначення заробітної плати для обчислення пенсії та формула визначення коефіцієнту заробітної плати за кожний місяць страхового стажу є єдиними і застосовуються до всієї заробітної плати, яка враховується при обчисленні пенсії. Означеного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 661/404/17 (постанова від 11.05.2022 року).
В силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
За таких обставин суди першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо правомірності дій відповідача та прийняв рішення про відмову у задоволенні позову.
Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до п. 1 ч. 1    ст. 315 КАС України    за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Статтею 316 КАС України    визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2022 року, - без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	А.О. Бегунц    С.С. Рєзнікова   	
          Постанова у повному обсязі складена і підписана 20 квітня 2023 року