ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 червня 2023 року 	м.Суми	

Справа №583/775/23 
Номер провадження 22-ц/816/787/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,
учасники справи:
стягувач - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження -  державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Урбан Юлія Миколаївна, 
боржник - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2023 року, у складі судді Яценко Н.Г., постановлену у м. Охтирка, повний текст якої складено 10 квітня 2023 року,
                                                     в с т а н о в и в:

23 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця.
Свої вимоги мотивував тим, що на примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 583/2211/20 від 16 лютого 2021 року, виданого Охтирським міськрайонним судом Сумської області, про визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо систематичних зустрічей з ними кожного першого та третього тижня щомісяця з 10:00 год суботи до 15:00 год неділі без виїзду з населеного пункту де проживають діти з матір`ю; кожні перші чи останні три дні осінніх, зимових, весняних шкільних канікул за домовленістю батьків; чотири тижні безперервно в літній період (під час канікул за домовленістю батьків) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України в тому числі за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 .
13 вересня 2022 року стягувачем на електронну пошту Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено повідомлення про те, що батько ОСОБА_1 буде приїздити на побачення до дітей орієнтовно з 12.00 години суботи у зв`язку із введенням комендантської години на території України із 23:00 години до 05:00 години та зміною руху громадського транспорту.
26 січня 2023  року  ОСОБА_2 звернулася до відділу державної виконавчої служби із заявою, в якій просила чітко визначити місце надання дітей для побачень з батьком, без надання відповідних пропозицій про місце побачень. 
Постановою державного виконавця від 30 січня 2023 року визначено час та місце побачень стягувача з дітьми, а саме кожного першого та третього тижня щомісяця з 10:00 год суботи до 15:00 год неділі без виїзду з населеного пункту де проживають діти з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 перший під`їзд (з можливістю відвідування разом з дітьми парки, кінотеатри та інші розважальні заклади). 
Зазначав, що чергове побачення з дітьми, згідно встановленого графіку, повинно було відбутися з 10.00 години 18 лютого 2023 року по 15.00 годину 19 лютого 2023 року. Стягувач приїхав на побачення до дітей 18 лютого 2023 року, однак їх на місці для побачень не було.
19 лютого 2023 року згідно даних АСВП п/п 370 ОСОБА_1 дізнався, що державний виконавець Урбан Ю.М. склала акт від 18 лютого 2023 року, в якому зафіксовано, що в проміжок часу з 10.00 год. по 10.25 год. стягувач не з`явився та не повідомив про причини неявки, в інший час перевірка не здійснювалася. 
20 лютого 2023 року стягувачем подано звернення про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду у час, визначений рішенням суду, та додано квитки на проїзд до Києва.
Вказував, що державний виконавець зобов`язаний розпочати перевірку виконання рішення суду боржником з 10:00 18 лютого 2023 року та завершити перевірку о 15:00 19 лютого 2023 року. Натомість,  державним виконавцем допущено бездіяльність, не враховано час, який вказано у виконавчому документі та здійснено перевірку лише по 10:25 год. 18.02.2023, що унеможливило проведення стягувачем визначеного судом часу разом з дітьми.   
Посилаючись на вищевказані обставини, просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Урбан Ю.М. по виконавчому провадженню ВП № НОМЕР_1 щодо здійснення перевірки протягом встановленого рішенням суду часу, а саме з 10.00 год. 18 лютого 2023 року по 15.00 год. 19 лютого 2023 року.
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2023 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволено.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Урбан Юлії Миколаївни щодо здійснення неналежної перевірки виконання боржником рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2021 в частині забезпечення участі батька ОСОБА_1 у вихованні дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10:00 години 18 лютого 2023 року по 15:00 годину 19 лютого 2023 року.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, Дніпровським відділом ДВС подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що державним виконавцем перевірка виконання рішення проводилася у відповідності до визначеного судом графіку. 
Вказує, що державний виконавець має право тільки здійснювати перевірку виконання рішення, в межах часу визначеного судом, а не перебувати протягом всього  визначеного часу побачень батька з дітьми, а саме з 10:00 год. суботи до 15:00 год. неділі. 
Зазначає, що державним виконавцем, відповідно до ч. 2 ст. 64-1 Закону «Про виконавче провадження» було здійснено перевірку виконання рішення суду 18 лютого 2023 року з 10:00 год. по 10:25 год, про що складено акт. Проте, стягував у визначений судовим рішенням час на побачення не з`явився.
Також звертає увагу суду на те, що нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку боржника разом з дітьми та державним виконавцем перебувати весь визначений судовим рішенням час (у даному випадку  з 10:00 год. 18 лютого 2023 року до 15:00 год. 19 лютого 2023 року) у місці побачення, у разі неявки стягувача. 
Учасниками справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений  апеляційним судом строк не подано. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Учасники справи повідомлені про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 січня 2021 року  визначено ОСОБА_1 спосіб участі батька у вихованні малолітніх: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом систематичних зустрічей з ними: кожного першого та третього тижня щомісяця з 10:00 год суботи до 15:00 год неділі без виїзду з населеного пункту де проживають діти з матір`ю; кожні перші чи останні три дні осінніх, зимових, весняних шкільних канікул за домовленістю батьків; чотири тижні безперервно в літній період (під час канікул за домовленістю батьків) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з правом виїзду за межі м. Охтирка в межах України в тому числі за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-17).
На виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 583/2211/20, виданого 16 лютого 2021 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області на примусове виконання вказаного рішення суду.
Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Урбан Ю.М. про визначення часу та (або) місця побачень стягувача з дітьми від 30 січня 2023  року ВП № НОМЕР_1 визначено місце побачення ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 : кожного першого та третього тижня місяця з 10:00 год. суботи до 15:00 год. неділі без виїзду за межі населеного пункту за адресою АДРЕСА_2 , перший під`їзд (з можливістю відвідувати разом з дітьми парки, кінотеатри, інші розважальні заклади ) (а.с. 5).
13 вересня 2022 року стягувачем ОСОБА_1 на електронну пошту Дніпровського ДВС м. Києва направлено лист, в якому він повідомив, що у зв`язку з веденням комендантської години на території України та зміною руху громадського транспорту, на побачення до дітей  буде приїздити орієнтовно з 12 години суботи (а.с. 7).
18 лютого 2023 року державним виконавцем Урбан Ю.М. складено акт про те, що  перевіркою виконання рішення суду за адресою: АДРЕСА_2 , перший під`їзд, яка проводилася з 10 год. 00 хв. по 10 год. 25 хв.,  боржник забезпечила явку дітей. Стягувач у час визначений виконавчим документом не з`явився, про причини неявки не повідомив. Боржником рішення суду виконується (а.с. 17, на звороті).
20 лютого 2023 року стягувач ОСОБА_1   звернувся до Дніпровського відділу ДВС з листом, в якому повідомив про те, що з 18 лютого 2023 року по 19 лютого 2023 року діти повинні були провести час з батьком з 12.00 год. суботи, що за адресою: АДРЕСА_2 , перший під`їзд, однак побачення з дітьми не відбулось.  Просив, відповідно до ст.ст. 13, 42, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», винести постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження та повернути йому понесені ним витрати по виконавчому провадженню, та накласти на боржника штраф за невиконання рішення суду. 
Задовольняючи скаргу  ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про  те, що у даному випадку судом встановлено належні та допустимі докази на підтвердження наявності обставин, що перешкоджали проведенню виконавчих дій у визначений рішенням суду час та слугували підставою для відкладення виконавчих дій 18 лютого 2022 року, оскільки станом на 13 вересня 2022 року у державного виконавця була наявна інформація про неможливість стягувача прибути для участі у побаченні з дітьми у визначений рішенням суду час, яка ним була проігнорована. Суд вважав наявними порушення права стягувача з боку державного виконавця при виконанні судового рішення щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми, що є правовою підставою для задоволення скарги.
Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду  не відповідає.
Положеннями статті 129 - 1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.
Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до ст.  1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів  (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
За приписами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконання рішень про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною регламентується спеціальними правилами статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». Так, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
Відповідно до пункту 8 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.
Специфіка діяльності виконавця під час виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною полягає насамперед у тому, що виконавець може на власний розсуд визначати час та місце побачення з дитиною лише у тому випадку, якщо такі умови не визначив суд у рішенні, яке виконується виконавцем. У разі якщо час та місце побачень з дитиною визначені рішенням суду, яке виконується, виконання такого судового рішення має здійснюватися в порядку, визначеному рішенням. Протилежне свідчитиме про несвоєчасне і неповне вчинення виконавчих дій виконавцем під час виконання рішення суду.
Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду   від 09 листопада 2022 року у справі № 753/11909/21 (провадження   № 61-2624св22).
Виконанням виконавчого документа досягається єдина мета - виконання відповідного рішення суду. Оскільки у рішенні суд визначив графік побачень стягувача з дитиною (час та місце), виконавець не вправі змінювати таке рішення суду, що виконується, оскільки таке судове рішення набрало законної сили, на його виконання суд видав виконавчий лист, а державний виконавець відкрив виконавче провадження. Таке рішення є обов`язковим для виконання сторонами та уповноваженим державним виконавцем.
Наведеними вище положеннями Закону визначено, що до повноважень державного виконавця належить визначення часу та місця побачення з дитиною у випадку, коли про це не зазначено у рішенні суду.
Встановлено, що заочним рішення Охтирського міськрайонного суду від 14 січня 2021 року чітко визначено періодичність та час побачення ОСОБА_1 із дітьми, в тому числі кожного першого та третього тижня щомісяця з 10:00 год. суботи до 15:00 год. неділі без виїзду з населеного пункту, де проживають діти з матір`ю.
18 лютого 2023 року державним виконавцем було здійснено перевірку виконання боржником рішення суду саме у час та місці побачення батька з дітьми, визначених рішенням суду, результати якої зафіксовано в акті державного виконавця, було встановлено забезпечення боржником явки дітей у визначений рішенням час за адресою: АДРЕСА_2 та відсутність стягувача ОСОБА_1 за вказаною адресою для побачення з дітьми. 
Визнаючи дії державного виконавця щодо нездійснення ним перевірки виконання рішення суду з 10:00 год. 18 лютого 2023 року по 15:00 год. 19 лютого 2023 року, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що положення ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» не зобов`язує державного виконавця перебувати з батьком та дітьми протягом всього визначеного судом часу їх побачень. 
Як убачається з матеріалів справи, державним виконавцем була здійснена перевірка виконання рішення суду 18 лютого 2023 року з 10:00 год. до 10:25 год., тобто, у межах визначеного судом часу побачення ОСОБА_1 з дітьми. 
Посилання стягувача на повідомлення ним у вересні 2022 року Дніпровський ДВС про приїзд на побачення з дітьми о 12.00 год., не є підставою для визнання дій/бездіяльності державного виконавця неправомірними, оскільки перевірка виконання рішення проводилася саме у час, визначений рішенням суду, що набрало законної сили, яке виконується.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів  на підтвердження досягнення домовленості між ОСОБА_1   та ОСОБА_2 щодо перенесення часу початку  побачення та передання боржником дітей стягувачу, що мало відбутися  18 лютого 2023 року, з 10:00 хв. на 12:00 год.
За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що державний виконавець при здійсненні заходів примусового  виконання рішення суду діяв в межах Закону України «Про виконавче провадження», Порядку виконання судових рішень, визначеного також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, а тому відсутні правові  для визнання дій державного виконавця неправомірними та задоволення скарги ОСОБА_1 . 
Відповідно до п. 2 ч. 1  ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення  або змінити рішення.
Згідно з  п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.  4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 452 ЦПК України,  судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
З огляду на те, що за результатами апеляційного перегляду ухвали суду, у задоволенні скарги ОСОБА_1 апеляційним судом відмовлено, понесені заявником апеляційної скарги витрати зі сплати судового збору в  сумі 2684 грн 00 коп, підлягають відшкодуванню  ОСОБА_1 . 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374,  п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України,  апеляційний суд
                                            постановив:

Апеляційну скаргу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Урбан Юлії Миколаївни.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2684 гривні 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий -  	О. Ю. Кононенко	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   О. І. Собина