Номер провадження: 33/813/972/23
Номер справи місцевого суду: 511/37/23 
Головуючий у першій інстанції Ільяшук А. В. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2023 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, 21 квітня 2023 року захисниця Герасимова Т.І. подала в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу, в якій, зокрема, просила поновити строк на апеляційне оскарження вказаної вище постанови від 07 квітня 2023 року, обґрунтовуючи ці вимоги тим, що 07 квітня 2023 року ОСОБА_1 приймав участь у розгляді цієї справи, був присутній під час проголошення суддею оскаржуваної постанови, та в цей же день отримав копію цієї постанови, однак з матеріалами справи ознайомився лише 13 квітня 2023 року. Задля належної підготовки апеляційної скарги останньому потрібно було мати відеозапис з нагрудної камери поліцейських, а також копії інших матеріалів справи. 13 квітня 2023 року ОСОБА_1 прибув до суду першої інстанції, і ознайомившись з матеріалами справи, одразу виїхав до Київської області, але по дорозі йому стало зле і по приїзду 14 квітня 2023 року він звернувся до лікаря, після чого в нього було виявлено гостру респіраторно-вірусну інфекцію, і саме внаслідок цих обставин ОСОБА_1 не мав змоги передати захисниці диск та інші матеріали справи до 21 квітня 2023 року, а також укласти договір про надання правової допомоги, яким уповноважити захисницю Герасимову Т.І. на підписання і подання апеляційної скарги.
Постановою Одеського апеляційного суду від 05 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану від імені особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, повернуто особі, яка її подала у зв`язку з порушенням вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 до апеляційної скарги не додала засвідчений підписами сторін витяг з договору про надання правової допомоги, який має обов`язково додаватися до ордера.
09 травня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на вказану вище постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року, в якій також просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, посилаючись на тіж самі обставини, що викладенні в апеляційній скарзі поданої до суду його захисницею Герасимовою Т.І. 21 квітня 2023 року. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала з огляду на таке.
Внаслідок не врегулювання чинним КУпАП порядку прийняття рішення за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, на підставі аналогії закону вважає застосовними вимоги ст. 21, 117, 399 КПК України щодо гарантування кожному права на справедливий суд, оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, можливості поновлення пропущеного з поважних причин строку за клопотанням заінтересованої особи, та не позбавлення права повторного звернення до суду апеляційної інстанції після залишення апеляційної скарги без руху або її повернення.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. 
Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).
Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачає, що однієї із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Проте у статті 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно із ч. 2 ст. 287 КУпАП постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.
Проте, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.
Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Отже законодавець пов`язує початок перебігу строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції лише з моментом її винесення.
Відповідно до наведеної вище норми, апеляційна скарга, подана після закінчення десятиденного строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Законом передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.
У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata, тобто принципу остаточності судових рішень.
Встановлення в законі строків на розгляд справи про адміністративне правопорушення також спрямоване на забезпечення вказаного принципу.
Згідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»,  - практика Європейського суду з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України»).
Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення покладено на апелянта.
Як убачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова Роздільнянського районного суду Одеської області прийнята 07 квітня 2023 року, розгляд цієї справи суддею відбувся  за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , про що зазначено у тексті оскаржуваної постанови, і вбачається із протоколу судового засідання від 07 квітня 2023 року.
Отже ОСОБА_1 скористався визначеними ст. 268 КУпАП правами на власний розсуд, та надав пояснення щодо обставин справи (а.с.24-26).
Окрім того, ОСОБА_1 судом роз`яснено, що така постанова підлягає апеляційному оскарженню протягом десяти днів з дня її винесення, тобто, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП останнім днем оскарження цієї постанови є 17 квітня 2023 року.
Вказані вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 був обізнаний про прийняття судом оскаржуваної постанови, результати розгляду цієї справи, мотиви з яких виходив суд, та строки її оскарження, отже мав можливість оскаржити цю постанову у встановлений законом строк, водночас таким правом не скористався.
Зі змісту розписки про отримання оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 копію цієї постанови отримано 07 квітня 2023 року.
Оцінюючи викладені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі обставини, на які він посилається, як на підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд зауважує про таке.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилається на те, що з матеріалами цієї справи він ознайомився лише 13 квітня 2023 року, після чого одразу виїхав до Київської області, де проживає сам та де знаходиться робоче місце його захисниці - адвоката Герасимової Т.І., водночас зазначає, що своєчасно передати адвокату копії матеріалів справи та диск з відеозаписом йому завадило погане самопочуття викликане простудою, що потребувало у подальшому амбулаторного лікування.
21 квітня 2023 року захисницею Герасимовою Т.І.,в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яку постановою Одеського апеляційного суду від 08 травня 2023 року повернуто, через порушення вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП, у зв`язку із чим, 09 травня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із апеляційною скаргою на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року.
Перевіривши матеріали цієї справи апеляційний суд зауважує про таке.
12 квітня 2023 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.30).
13 квітня 2023 року ОСОБА_1 ознайомлений з матеріалами цієї справи та отримав копію відеозапису з місця події ( а.с. 31).
Відповідно до абз. 1 ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.
Як убачається з матеріалів справи, 12 квітня 2023 року адвокат Герасимова Т.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 також звернулася до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, відеозаписом та знаття їх копій. 
Разом з цим, 21 квітня 2023 року адвокат Герасимова Т.І. звернулася до суду з клопотанням, в якому посилаючись на те, що ОСОБА_1 13 квітня 2023 року ознайомлений з матеріалами цієї справи, і отримав копію відеозапису, просила залишити раніше подане нею клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, зокрема, 12 квітня 2023 року без розгляду.
Отже захисниця ОСОБА_1 , адвокат Герасимова Т.І. скористалася визначеними ст. 271 КУпАП правами на власний розсуд, водночас із матеріалами справи не ознайомилась та у подальшому 21 квітня 2023 року подала до суду вказане вище клопотання.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
За таких обставин, апеляційний суд не приймає до уваги посилання апелянта в якості підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження про те, що внаслідок його хворобливого стану у вказаний вище час, він не мав змоги реалізувати своє право на професійну правничу допомогу, та неможливість його захисниці Герасимової Т.І. ознайомитись із матеріалами справи, скласти та подати до суду в його інтересах апеляційну скаргу, у межах визначеного ст. 294 КУпАП строку.
       Ураховуючи наведене вище, зокрема, отримання апелянтом копії оскаржуваної постанови 07 квітня 2023 року, ознайомлення останнього із матеріалами цієї справи 13 квітня 2023 року та залучення ним захисниці Герасимової Т.І. принаймні з 12 квітня 2023 року, та реальної можливості захисниці надати професійну правничу допомогу ОСОБА_1 у межах визначеного законом строку на апеляційне оскарження вказаної вище постанови, апеляційний суд вважає, що перебування ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні у період з 14 квітня 2023 року по 21 квітня 2023 року не впливає на визначений ст. 294 КУпАП строк апеляційного оскарження, і не є підставою для його поновлення за вказаних апелянтом обставин.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Сабадаш проти України поновлення судом пропущеного строку на оскарження рішення без належного обґрунтування порушує принцип юридичної визначеності.
Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
У рішенні ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що у разі, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумний інтервал часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі, як правова визначеність.
Наведена ініціатором відповідного клопотання причина пропуску строку на апеляційне оскарження, який згідно ст.294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, не перебуває у площині поважних причин, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у визначений законом строк, не встановлено таких і апеляційним судом, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Підсумовуючи наведе, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді місцевого суду від 07 квітня 2023 року не встановлено, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити та відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволені клопотання особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 07 квітня 2023 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї матеріалами.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                  Ю.П. Лозко