ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 р. 	Справа № 440/3337/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2022, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 19.05.22  по справі № 440/3337/22
за позовом     ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області ,    Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області              
про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 /далі – позивач, ОСОБА_1 / звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області /далі – відповідач-1, ГУ ПФУ в Черкаській області/ та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі – відповідач-2, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 1664450002108 від 08 квітня 2021 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18 жовтня 2021 року в частині дати, з якої ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 01 січня 2021 року, тобто з дати встановлення їй І групи інвалідності.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначила, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги приписи нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, у сукупності з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Від відповідачів надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони зазначають, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просять залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Лохвицьким РВ УМВС України в Полтавській області 10 лютого 2000 року /а.с. 4/.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 103306 від 27 січня 2021 року /а.с. 5/ ОСОБА_1 встановлена перша Б група інвалідності з 01 січня 2021 року (причина інвалідності: загальне захворювання; інвалідність встановлена на строк: безтерміново).
ОСОБА_1 звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою від 02 квітня 2021 року про призначення пенсії по інвалідності /а.с. 43/. До вказаної заяви додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; виписку з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності; довідку з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності; довідку із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року; свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про шлюб.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 164450002108 від 08 квітня 2021 року /а.с. 44/ відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності згідно зі статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 11 років. Зі змісту вказаного рішення слідує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 6 років 03 місяці 05 днів, дата звернення та вік – 02 квітня 2021 року, 48 років 8 місяців 6 днів, група інвалідності – перша група (підгрупа Б), загальне захворювання, дата встановлення інвалідності – 27 січня 2021 року, період встановлення інвалідності – з 01 січня 2021 року довічно.
ОСОБА_1 звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою від 18 жовтня 2021 року про призначення пенсії по інвалідності /а.с. 45/. До вказаної заяви додала: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; виписку з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності; довідку з ДПІ про облік як суб`єкт підприємницької діяльності № 384; довідку із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення; довідку про зміну назви організації № 45/04-02(с), № 20/04-02(с); довідку про прийняття на роботу № 04, № 12; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року, № 189; свідоцтво про народження дитини; свідоцтво про шлюб; трудову книжку або документи про стаж /а.с. 46, 49-70/.
Відповідно до розрахунку страхового стажу /а.с. 47/ страховий стаж ОСОБА_1 становить 08 років 00 місяців 04 дні, додатковий стаж – 12 років 07 місяців 18 днів, всього для розрахунку – 20 років 07 місяців 22 дні.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 164450002108 від 25 жовтня 2021 року /а.с. 48/ ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18 жовтня 2021 року; дата звернення – 18 жовтня 2021 року; дата звернення та вік – 18 жовтня 2021 року, 49 років 2 місяці 22 дні; група інвалідності – перша група (підгрупа Б), загальне захворювання; дата встановлення інвалідності – 27 січня 2021 року; період встановлення інвалідності – з 01 січня 2021 року довічно; страховий стаж – 20 років 07 місяців 22 дні, страховий стаж до 01 січня 2004 року – 07 років 05 місяців 00 днів, страховий стаж після 01 січня 2004 року – 0 років 07 місяців 04 дні, додатковий стаж – 12 років 07 місяців 18 днів.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 15675-14509/Ф-02/8-1600/21 від 17 грудня 2021 року /а.с. 6/ ОСОБА_1 на її звернення повідомлено, що їй надано вичерпну відповідь листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 8926-8855/Ф-02/8-1600/21 від 01 вересня 2021 року. Згідно зі статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймаються не пізніше 10 днів після надходження заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії подані не всі документи та вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії. Враховуючи, що повторно заяву за призначенням пенсії не подано в тримісячний термін після первинного звернення, підстави для призначення їй пенсії з 01 січня 2021 року відсутні.
Не погодившись з рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 164450002108 від 08 квітня 2021 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18 жовтня 2021 року, позивач звернулася до суду з позовом у цій справі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень пенсійних органів.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09 липня 2003 року /далі - Закон № 1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)/.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною першою статті 30 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема для осіб з інвалідністю I групи: від 44 років до досягнення особою 48 років включно - 8 років; від 49 років до досягнення особою 53 років включно - 9 років.
Таким чином особи, яким установлено І групу інвалідності у віці від 44 років до досягнення особою 48 років включно, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу 8 років на час настання інвалідності.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною четвертою вказаної статті періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Слід зазначити, що до 01 січня 2004 року порядок підтвердження стажу роботи був визначений Законом України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 05 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-XII).
Статтею 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; б) творча діяльність осіб, передбачених пунктом "в" статті 3 цього Закону. При цьому творча діяльність членів Спілки письменників України, Спілки художників України, Спілки композиторів України, Спілки кінематографістів України, Спілки театральних діячів України, інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, але об`єднані відповідними професійними комітетами, до введення в дію цього Закону зараховується в стаж роботи незалежно від сплати страхових внесків. У цих випадках стаж творчої діяльності встановлюється секретаріатами правлінь творчих спілок республіки починаючи з дня опублікування або першого публічного виконання чи публічного показу твору даного автора; в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби; г) служба у воєнізованій охороні, в органах спеціального зв`язку і в гірничорятувальних частинах, незалежно від відомчої підпорядкованості та наявності спеціального або військового звання; д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; е) тимчасова непрацездатність, що почалася у період роботи; є) час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; ж) час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку; з) період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній /далі - Порядок № 637/.
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених положень слідує, що страховий стаж підтверджується записами в трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності - встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Згідно з частиною третьою цієї статті органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Пунктом 2 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.
Частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року за № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 № 22-1 (у редакції Постанови Пенсійного фонду від 16 грудня 2020 року, № 25-1) /далі – Порядок № 22-1/, зокрема встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Згідно з пунктом 2.2 Порядку № 22-1 до заяви про призначання пенсії по інвалідності додаються документи, перелічені в підпунктах 1 - 4 пункту 2.1 цього розділу. Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержану ним від МСЕК виписку з акта огляду МСЕК.
Відповідно до підпунктів 1 - 4 пункту 2.1 цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:
1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року за № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року, № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5). За бажанням особи для додаткового виключення періоду догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до абзацу третього частини першої статті 40 Закону за період з 01 липня 2000 року до 01 січня 2005 року подається довідка з місця роботи про період такої відпустки. Особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 5 до цього Порядку;
4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.
Пунктом 1.9 Порядку № 22-1 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон).
Отже до заяви про призначення пенсії заявник додає документи, в тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, зокрема трудову книжку та інші документи, видані за місцем роботи та архівними установами, які містять відомості про періоди роботи тощо. Законодавством не покладений на органи Пенсійного фонду обов`язок витребовувати від заявника, роботодавців, архівних установ, інших органів документи, яких недостатньо для призначення пенсії.
Судом установлено та сторонами не заперечується, що позивачу, ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено І групу інвалідності з 01 січня 2021 року, тобто у віці 48 років, а тому для виникнення у неї права на призначення пенсії за віком необхідна наявність страхового стажу не менше 8 років на час настання інвалідності.
02 квітня 2021 року позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.
Зі змісту розписки-повідомлення про отримання заяви та документів від ОСОБА_1 02 квітня 2021 року № 574 /а.с. 43 - зворот/ слідує, що позивачем до заяви від 02 квітня 2021 року не додано копій трудової книжки або інших довідок про підтвердження наявності страхового стажу.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення № 164450002108 від 08 квітня 2021 року про відмову у призначенні пенсії по інвалідності.
Зі змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 164450002108 від 08 квітня 2021 року слідує, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки з аналізу наданих позивачем документів, доданих до заяви від 02 квітня 2021 року, слідує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 06 років 03 місяці 05 дні.
Колегія суддів зауважує, що позивач ані у позовній заяві, ані в апеляційній скарзі не заперечує факту ненадання нею до заяви від 02 квітня 2021 року всіх необхідних документів на підтвердження наявності страхового стажу та не спростовує правильності підтвердження наданими нею документами страхового стажу – 06 років 03 місяці 05 днів, а також не обґрунтовує безпідставності неврахування відповідачем-1 конкретних періодів її страхового стажу.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 164450002108 від 08 квітня 2021 року.
Водночас з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою від 18 жовтня 2021 року про призначення пенсії по інвалідності, до якої, зокрема, додала трудову книжку колгоспника /а.с. 57/, архівний витяг № 189 від 15 березня 2021 року /а.с. 62, 63/, довідку № 12 від 07 жовтня 2021 року /а.с. 64/, архівну довідку № 20/04-02(с) від 01 березня 2021 року, № 45/04-02(с) від 03 квітня 2020 року /а.с. 65-67/, довідку № 04 від 05 травня 2021 року /а.с. 68/.
Отже позивач подала додаткові документи на підтвердження наявності необхідного страхового стажу лише 18 жовтня 2021 року, тобто понад тримісячний строк з дня призначення їй інвалідності І групи з 01 січня 2021 року та понад тримісячний термін з дня прийняття рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 164450002108 від 08 квітня 2021 року.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 164450002108 від 25 жовтня 2021 року ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 18 жовтня 2021 року, оскільки за результатами розгляду її заяви та доданих документів установлено, що її страховий стаж – 20 років 07 місяців 22 дні, страховий стаж до 01 січня 2004 року – 07 років 05 місяців 00 днів, страховий стаж після 01 січня 2004 року – 0 років 07 місяців 04 дні, додатковий стаж – 12 років 07 місяців 18 днів.
З огляду на те, що позивач подала до органу Пенсійного фонду України заяву про призначення пенсії із необхідними документами про стаж 18 жовтня 2021 року, тобто понад тримісячний термін з дня призначення їй інвалідності та з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії по інвалідності з дня встановлення їй інвалідності (тобто з 01 січня 2021 року) відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та абзацу 4 пункту 1.9 Порядку № 22-1.
Відтак відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 164450002108 від 25 жовтня 2021 року в частині дати, з якої позивачу призначена пенсія по інвалідності.
Висновки суду першої інстанції про безпідставність доводів позивача щодо наявності у органів Пенсійного фонду України можливості перевірити обґрунтованість видачі наданих нею документів є обґрунтованими, оскільки в оскаржуваному рішенні № 164450002108 від 08 квітня 2021 року та відзиві на позовну заяву відповідач-1 не посилався на наявність сумнівів щодо обґрунтованості видачі наданих позивачем документів, натомість підставою для відмови у призначенні пенсії по інвалідності стала відсутність необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку відповідними документами.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Фактично доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому неправильного застосування норм матеріального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, позивачем не зазначено. Позивачем наводяться доводи, аналогічні тим, які містяться в позовній заяві та були предметом розгляду судом першої інстанції та спростовані ним.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.  
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 по справі № 440/3337/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    О.А. Спаскін