справа № 991/3979/23
провадження № 11-сс/991/385/23
слідчий суддя:  ОСОБА_1 
доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року                                                                         місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.05.2023 р. про повернення скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, -
в с т а н о в и л а:
22 травня 2023 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга (а.с. 10-14), яку того ж дня призначено до апеляційного розгляду (а.с. 16).
1. Короткий зміст оскаржуваного рішення та апеляційної скарги.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 повернуто скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою про вчинення кримінального правопорушення від 01.05.2023 року.
В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової, про задоволення скарги та зобов`язання уповноваженої особи НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за вказаною заявою. 

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Вважає, що для внесення відомостей до ЄРДР детектив НАБУ не повинен здійснювати попередню оцінку заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину, натомість зобов`язаний негайно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, внести відповідні відомості до ЄРДР. Стверджує, що його заява містила всі необхідні відомості про вчинення злочину, на підставі яких детектив міг сформувати короткий виклад обставин для внесення відомостей до ЄРДР. Окремо наголошує на тому, що слідчим суддею безпідставно зазначено про малозначність вчиненого кримінального правопорушення, вказаного у його заяві, оскільки середня вартість квартири, якою хочуть заволодіти, за інформацією з відкритих інформаційних джерел становить 700 тис. грн., що в 6,5 разів перевищує суму, зазначену слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі. 
Жодних інших доводів апеляційна скарга не містить. 

3. Узагальнений виклад позиції учасників судового провадження.
В судове засідання ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явився. 01.06.2023 року засобами електронного зв`язку подав клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності та зазначив про підтримання апеляційної скарги з підстав, викладених у ній (а.с. 40-41). 
Представник НАБУ та прокурор САП, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертались.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, явка учасників провадження за умови їх належного повідомлення не є обов`язковою. Враховуючи, що вищевказані учасники належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду, а тому апеляційну скаргу розглянуто за їх відсутності.

4. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 01.05.2023 року ОСОБА_6 подав до НАБУ заяву про вчинення суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не отримав інформації щодо внесення відомостей до ЄРДР за його заявою про злочин, 05.05.2023 року він звернувся зі скаргою до слідчого судді про зобов`язання уповноважених осіб НАБУ внести відомості за його заявою до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та письмово повідомити його про початок досудового розслідування.
За результатом розгляду скарги слідчий суддя дійшов висновку про повернення скарги, оскільки з повідомлених заявником обставин не вбачається наявність у діях судді Святошинського районного суду м. Києва ознак кримінального правопорушення, яке належить до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.
Так, у заяві про кримінального правопорушення зазначено, що суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 розглядається цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про позбавлення останнього батьківських прав. За твердженням заявника, суддя ОСОБА_7 у межах розгляду цієї справи вчинила незаконні процесуальні дії, зокрема: двічі відмовила у задоволенні заяви про відвід, відклала засідання попри те, що заявник повідомив про розгляд аналогічної справи у іншому суді за зустрічним позовом сторони ОСОБА_8 , змусила його написати клопотання про відкладення судового засідання. Зазначене свідчить про існування між суддею ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_9 , який представляє інтереси ОСОБА_8 , змови на ухвалення судового рішення на користь останньої. Як стверджує скаржник, позов поданий з метою заволодіння квартирою, подарованою ОСОБА_6 його сину, та приховування домашнього насильства, яке здійснює позивач ОСОБА_8 до нього та його сина. 
Аналізуючи наведені у заяві відомості на предмет наявності в них ознак злочину за ст. 364 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що заявник не навів жодних відомостей, які б свідчили про те, що дії судді ОСОБА_7 були спрямовані на одержання будь-якої вигоди та завдали шкоди матеріального характеру, зокрема такої, яка б перевищувала 124 тис. грн. Відтак, наведених у заяві ОСОБА_6 обставин достатньо для висновку, що кримінальне правопорушення, яке, на його думку, було вчинене суддею ОСОБА_7 , не належить до таких, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

5. Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке. 
Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
Проте, така спрощена процедура не означає, що критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР взагалі відсутні. Її спрощеність полягає у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, натомість, необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння, тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час мають бути достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.05.2019 р. у справі № 761/20985/18 та від 30.09.2021 р. у справі № 556/450/18, зокрема про те, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
При цьому, положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Особливою частиною КК України, саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення за КК України, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР. 
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 р. (зі змінами).
Відповідно до п. 1 розділу 2 зазначеного Положення, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, з одного боку, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування, а з іншого - захищає особу від необґрунтованого кримінального переслідування. 
Відтак, за наявності у заяві чи повідомленні об`єктивних даних (а не суто гіпотетичних чи уявних), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, вони повинні бути внесені до ЄРДР. 
Водночас, якщо заявник таких даних не наводить, його заява не може вважатися такою, що підлягає обов`язковій реєстрації в ЄРДР. Тобто, навіть якщо заявник стверджує про наявність ознак злочину та певну його кваліфікацію, це не означає, що подія злочину мала місце насправді та що склад кримінального правопорушення наявний, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів. 
Отже, законодавець передбачив необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
Колегія суддів зауважує, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що детектив НАБУ не повинен здійснювати попередню перевірку обставин, викладених у заяві про вчинення злочину, не заслуговують на увагу.
При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 306 КПК України, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду розглядаються скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.
Враховуючи завдання Вищого антикорупційного суду, кримінальним процесуальним законом передбачено предметну підсудність та чітко окреслено коло кримінальних проваджень, здійснення у яких судового контролю входить до компетенції слідчих суддів Вищого антикорупційного суду.
Постановляючи ухвалу про повернення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення суддею Святошинського районного суду м. Києва кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що в даному випадку наведених у заяві ОСОБА_6 обставин достатньо для висновку, що кримінальне правопорушення, яке, на думку скаржника, вчинене суддею ОСОБА_7 , не належить до таких, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді.
Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину, останній стверджує, що суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_7 розглядається цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про позбавлення його батьківських прав. При цьому, Дніпровським районним судом м. Києва вже розглядається аналогічний позов. Вважаючи, що суддею ОСОБА_7 помилково прийнято до розгляду вказаний позов, він подав клопотання про залишення його без розгляду або повернення та визнання таких дій адвоката ОСОБА_9 , який представляє інтереси ОСОБА_8 , зловживанням правом. Однак, у межах розгляду цієї справи суддя ОСОБА_7 належним чином не відреагувала на його клопотання, у задоволенні його заяв про відводи було безпідставно відмовлено, а розгляд справи відкладено. Викладені обставини, на думку заявника, свідчать про існування між суддею ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_9 , який представляє інтереси ОСОБА_8 , змови на ухвалення судового рішення на користь останньої, оскільки цей позов поданий з метою заволодіння майном його сина, а саме - квартирою, подарованою останньому заявником. 
Надаючи оцінку вказаним доводам в контексті висновків оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з доводом слідчого судді про те, що диспозиція ст. 364 КК України передбачає відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
При цьому, слідчий суддя правильно відзначив, що є дві ключові ознаки вказаного кримінального правопорушення, зокрема: 1) його мета - це одержання неправомірної вигоди, а також те, що 2) наслідком дій особи є завдання істотної шкоди, яка згідно з приміткою до цієї статті носить матеріальний характер, тобто може бути оцінена у грошовому еквіваленті, і станом на 2022 рік має бути не менше 124 050 грн.
Втім, заява ОСОБА_6 про кримінальне правопорушення дійсно не містить відомостей на підтвердження того, що дії судді ОСОБА_7 були спрямовані на одержання будь-якої неправомірної вигоди та завдали шкоди матеріального характеру, яка б перевищувала 124 тис. грн.
У цьому контексті колегія суддів наголошує, що саме посилання у тексті заяви про вчинення злочину на конкретну статтю Особливої частини КК України, яка за критерієм кваліфікації злочину відповідає умовам предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, автоматично не визначає належність скарги до предметної підсудності вказаного суду, оскільки в цілях перевірки скарги на прийнятність слідчий суддя (суд) аналізує заяву про вчинення злочину на предмет наявності в ній саме відомостей про вчинення злочину, а не формального зазначення у ній лише певного номеру статті КК України.
Відтак, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що попри те, що у заяві наявне посилання на ст. 364 КК України, вона не містить фактичних даних про вчинення цього злочину, що унеможливлює віднесення скарги до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.
Інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити зміст та предмет заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину від 01.05.2023 р., поданої до НАБУ, в апеляційній скарзі не наведено. При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що середня вартість квартири, якою хочуть заволодіти, становить 700 тис. грн., що у 6,5 разів перевищує суму у розмірі 124 000 грн., оскільки зазначене твердження є голослівним та логічно не пов`язується з іншими доводами заяви про вчинення злочину, суть якої фактично зводиться до незгоди з процесуальними діями судді під час розгляду цивільної справи, що перебуває у її провадженні. 

6. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи, що під час апеляційного розгляду не встановлено порушень норм кримінального процесуального кодексу України, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення. Відповідно, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 369-372, 404, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 12.05.2023 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя                                                                              ОСОБА_2 

судді                                                                          ОСОБА_3 

                                                                                ОСОБА_4