ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2023 р.	Справа № 642/617/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28.12.2022 року, головуючий суддя І інстанції: Кузіна Ж.В., м. Полтава, повний текст складено 28.12.2022 року у справі № 642/617/22
за позовом           ОСОБА_1 
до                    Державної служби України з безпеки на транспорті, старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченка Владислава Олеговича
про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченка Владислава Олеговича, в якому просила суд: 
- скасувати постанову від 12.01.2022 року серія ВМ №00007618 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком Владиславом Олеговичем стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення  у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.;
- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю в діях позивачки складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28.12.2022 року у справі № 642/617/22 у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Київського районного суду м. Полтави від 28.12.2022 року у справі № 642/617/22 скасувати, та ухвалити нове судове рішення яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка посилається на те, що суд першої інстанції неповно дослідив та надав неправильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, а також обмежився дослідженням питання про те, чи є позивачка суб`єктом адміністративного правопорушення, не з`ясувавши при цьому питання наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП України.
Зазначає, що подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином не встановлені та не відображені в оскаржуваній постанові, а також не підтверджені жодними доказами. Всупереч вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року за №512, постанова не містить інформації про повну масу транспортного засобу, марку, модель, державний номерний знак причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв, категорію транспортного засобу, його габарити, про розподіл навантаження за вісями транспортного засобу, про фактичну міжосьову відстань, шинність (кількість коліс) на вісі, що робить неможливим встановлення факту перевищення навантаження на вісь (осі), і, відповідно, встановлення факту наявності адміністративного правопорушення.
При цьому наполягає, що не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки є лише власником транспортного засобу RENAULT MAGNUM 460 днз НОМЕР_1 який у тому числі 12.01.2022 року, не перебував у її розпорядженні, а використовувався на підставі договору оренди транспортного засобу ТОВ «УКРІНФОРМТРЕЙД», яке і здійснювало його експлуатацію у день винесення спірної постанови.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , позивачка є власником транспортного засобу RENAULT MAGNUM 460 днз НОМЕР_1 (а.с. 16).
За змістом постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ №00007618 від 12.01.2022 року, старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислав Олегович, розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів  WAGA-WIM35, зав №4 установив, що 12.01.2022 о 10 год. 57 хв. за адресою Н-08, 528 км + 759, Запорізька обл. зафіксовано транспортний засіб RENAULT MAGNUM 460 днз НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 15.5% (4,127 тон), за що передбачено відповідальність ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Постановлено притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. (а.с. 10).
Не погодившись з вищевказаною постановою, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, зазначивши при цьому, що постанова серії ВМ №00007618 від 12.01.2022 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а також про те, що позивачка є особою, яка має нести адміністративну відповідальність за вчинене правопорушення.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно пунктів 1, 4, 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 103 (далі Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Одним з основних завдань Укртрансбезпеки є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті. Укртрансбезпека, відповідно до покладених на неї завдань, здійснює зокрема габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю, у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.
Частиною 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306(далі ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Водночас допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
У відповідності до пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30(далі Правила №30), якими встановлені єдині вимоги до проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів з вантажем або без нього автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків. Аналогічний висновок був наведений Верховним судом у постанові від 28 квітня 2022 року у справі № 540/383/21.
Згідно частини 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі, зокрема однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що, позивачка, як власник транспортного засобу є суб`єктом, якого може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаного правопорушення, передбаченого частиною  2 ст. 132-1 КУпАП.
Так, частиною 1 статті 14-3 КупАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені, зокрема, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року № 1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі – Порядок №1197), згідно пункту 1 якого, цей Порядок визначає процедуру внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - Реєстр) відомостей про належного користувача транспортного засобу (далі - належний користувач).
У відповідності до пункту 3 Загальної частини Порядку №1197, підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є:
1) визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування;
2) визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем;
3) оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом;
4) користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички);
5) користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу;
6) оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.
Таким чином, оскільки докази внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про іншого, аніж позивачка, користувача транспортного засобу RENAULT MAGNUM 460 днз НОМЕР_1 відсутні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка у даному випадку є особою, яка може нести відповідальність, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною  2 ст. 132-1 КупАП, як відповідальна особа, а саме фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб.
Разом з тим, колегія суддів зазначає наступне.
За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно приписів частини 2ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Згідно частини 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Згідно частини 4 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що згідно п. 1 Розділу ІІ «Розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі» Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року за №512, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2021 р. за № 1286/36908 (далі - Інструкція №512) уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені частиною другою статті122-2,частинами другою та третьою статті132-1КУпАП.
Згідно п. 2 Розділу Інструкції №512 уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - cистема), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова).
Під час опрацювання інформаційних файлів уповноважена посадова особа оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції №512 під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичому режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Отже, форма постанови про адміністративне правопорушення повинна відповідати формі згідно додатка №1 Інструкції.
У відповідності до додатка 1 до Інструкції №512 «Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України» повинна містити відомості про:
- марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу;
- повну масу транспортного засобу;
- ширину, висоту, довжину;
- розподіл на вантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.
Однак, з оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ №00007618 від 12.01.2022 року, встановлено, що вона не відповідає вищевказаним вимогам додатка 1 до Інструкції №512, оскільки не містить відомостей про повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподілу на вантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортного засобу.
Як вказувалось вище, у вищевказаній постанові зазначено лише про те, що: «відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 15.5% (4,127 тон)».
Зазначені недоліки позбавляють можливості надати повну та об`єктивну оцінку наведеним в постанові даним щодо перевищення нормативних параметрів навантаження на одиночну вісь транспортного засобу, і, відповідно, перевірити факт наявності адміністративного правопорушення.
При цьому колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано жодних відомостей про те, чи врахована у вищевказаних показниках величина похибки, що у свою чергу також позбавляє можливості надання цим показникам будь-якої об`єктивної оцінки.
Наведені обставини є достатніми для висновку про те, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а отже протиправно.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Відповідачем правомірності свого рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, не доведено.
Дослідивши матеріали справи колегія суддів зазначає про відсутність належних і допустимих доказів, які поза розумним сумнівом підтверджують наявність в діях/бездіяльності ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
При цьому колегія суддів враховує, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає про недоведеність відповідачем наявності в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 132-1 КУпАП, і, відповідно, про наявність підстав для задоволення її позовних вимог.
Оскільки наведені вище обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, і ним не надана належна правова оцінка, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.
При цьому колегія суддів враховує положення пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у відповідності до яких провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . 
За правилами частини першої ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вищевикладене, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають відшкодуванню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору за подання до суду даного позову у сумі 496,20 грн., та за подання апеляційної скарги у сумі 744,30 грн.
Згідно частини 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 28.12.2022 року у справі № 642/617/22 скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, старшого державного інспектора відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченка Владислава Олеговича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову від 12.01.2022 року серія ВМ №00007618 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком Владиславом Олеговичем відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення  у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ 39816845) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору у сумі - 1  240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва	
Судді	   	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський