Окрема думка
судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду
ОСОБА_1  
 
справа № 522/2143/23
провадження № 51- 2206 впс 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалою від 13 квітня 2023 року задовольнив подання Одеського апеляційного суду та направив матеріали кримінального провадження № 12017000000001349 від 18 вересня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_2  у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 209 КК і ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 5 ст. 191 КК, з Приморського районного суду м. Одеси до Печерського районного суду м. Києвадля судового розгляду.
Вважаю, що вищезазначене подання задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Частиною 1 ст. 32 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами ст. 33-1 КПК.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початка судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.
Як убачається зі змісту подання у ньому не зазначено жодної підстави, за наявності якої має бути вирішено питання про передачу кримінального провадження на розгляд іншого суду, а також не вбачається, що судом першої інстанції установлено порушення правил територіальної підсудності у цьому кримінальному провадженню. 
Водночас в ухвалі Одеського апеляційного суду від 28 березня 2023 року про задоволення подання судді Приморського районного суду м. Одеси про вирішення питання щодо направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду вказано, що відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №12017000000001349 від 18.09.2017 року, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК, місцем вчинення кримінального правопорушення відповідно до формулювання обвинувачення є м. Київ, вул. Мечнікова, 2, за місцем розташування Головного банку ПАТ «Міський комерційний банк». В свою чергу, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, місцем вчинення кримінального правопорушення відповідно до формулювання обвинувачення є м. Київ, вул. Мечнікова, 2, за місцем розташування Головного банку ПАТ «Міський комерційний банк».
Разом з тим, згідно з обвинувальним актом  ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, останнє з яких (ч. 3 ст. 209 КК) є більш тяжким.
Так, санкція ч. 3 ст. 209 КК передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Санкція ч. 5 ст. 191 КК передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Останній за часом епізод злочинних дій, у яких обвинувачується ОСОБА_2 відбувся 26 грудня 2014 року, зокрема ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він з метою доведення до кінця свого злочинного умислу, направленого на маскування незаконного походження коштів, отриманих внаслідок організації вчинення суспільно-небезпечного протиправного діяння, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК, подав податкову декларацію «про майновий стан і доходи» за 2013 рік № 1400071302 до ДПІ у Приморському районі м. Одеси, в розділ ІІ якої - «доходи, які включаються до загального річного оподаткування доходу», код рядка 01.01 - Доходи від операцій з продажу (обміну) об`єктів нерухомого та/або рухомого майна відображено суму 86 256 820 грн, сума податку, сплаченого податковим агентом 4 318 041,50 грн. Таким чином ОСОБА_2 замаскував злочинний спосіб походження коштів одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК.
Злочин, передбачений ст. 209 КК вважається закінченим з моменту вчинення будь-яких дій, передбачених диспозицією ч. 1 ст. 209 КК, а саме вчинення фінансової операції або правочину з майном, одержаним унаслідок вчинення суспільного небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації доходів, або з моменту набуття володіння чи використання такого майна. У частині вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження «брудного» майна, володіння ним, прав на його походження, місцезнаходження або переміщення, злочин є усіченим і його слід вважати закінченим з моменту вчинення зазначених дій незалежно від того, чи вдалося винній особі у такий спосіб досягнути постановленої мети, пов`язаної з прихованням чи маскуванням певних обставин.
Таким чином останні за часом злочинні діяння, передбачені ч. 3 ст. 209 КК, вчинені на території Приморського району м. Одеси, а саме, в межах територіальної юрисдикції Приморського районного суду. м. Одеси. 
З огляду на викладене, враховуючи положення ст. 32, 34 КПК, вважаю, що відсутні обґрунтовані підстави для направлення матеріалів цього кримінального провадження на розгляд саме до  Печерського районного суду м. Києва
13 квітня 2023 року

Суддя                                                                                     ОСОБА_1