КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3124/2023
Справа 761/6406/22
 
П О С Т А Н О В А

 
Іменем     України
 
24 травня 2023 року                                                                               
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді                  Кашперської Т.Ц.,
суддів                                       Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря                Мороз Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухвалене у складі судді Фролової І.В. в м. Київ 05 вересня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 
 
в с т а н о в и в :
 
У лютому 2022 року позивач ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 35073,03 грн., 3 % річних в розмірі 3119,20 грн., інфляційні втрати в розмірі 10201,15 грн., витрати по оплаті судового збору 2481 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35 грн.
05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). Повідомленням було визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. А також визначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг.
Позивач вказував, що відповідач отримувала послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на його адресу жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та Договору від відповідача не надходило.
Відповідно до вказаного договору ПрАТ «АК «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води, а той в свою чергу зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць та застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовується споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласнииками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.
Розмір внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку був встановлений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 вересня 2019 року № 1716 для відповідного будинку в розмірі 13,68 грн. щоквартально, однак він не сплачений відповідачем, внаслідок чого борг складає 95,76 грн.
Законом України від 09 листопада 2017 року № 3189-VІІІ викладено у новій редакції Закон України «Про житлово-комунальні послуги», новою редакцією якого змінено класифікацію комунальних послуг, і єдиним видом комунальних послуг, що надаються суб`єктом господарювання в сфері питного водопостачання, є централізоване водовідведення та централізоване водопостачання.
Законом України від 03 грудня 2020 року № 1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» внесено зміни до Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІ «Про житлово-комунальні послуги» та змінено моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг і запроваджено поняття індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в ч. 1 ст. 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк.
Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті опубліковане повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, в зв`язку з чим з 01 липня 2021 року вказаний договір вважається укладеним.
Згідно п. 1 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а споживач зобов`язується оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку, строки та на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 15 договору розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інше не визначено договором. Пунктом 7 договору визначено, що плата за послуги складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України.
Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено порядок оплати житлово-комунальних послуг, згідно з яким споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним дод укладення відповідного договору.
Відповідач в порушення умов договорів та вимог, передбачених нормативними актами, зобов`язання щодо повної та своєчасної сплати спожитих в період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2021 року житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення належним чином не виконав, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість у розмірі 34836,43 грн. Отже, розмір заборгованості відповідача за надані житлово-комунальні послуги складає 34836,43 грн. заборгованості з оплати за житлово-комунальні послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення; 95,76 грн. заборгованості зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку; 140,84 грн. заборгованості з внесення плати за абонентське обслуговування, що разом складає 35073,03 грн.
Крім того, в зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг відповідач зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3 % річних в розмірі 3119,20 грн. та інфляційні втрати в розмірі 10201,15 грн.
            
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року в позові відмовлено.
 
Позивач ПрАТ «АК «Київводоканал», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на зміст ст. 13, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, ст. 5, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в чинній редакції, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, зазначив, що надає відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної і гарячої води на підставі договору приєднання, і відповідна інформація про надання позивачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та договір про надання таких послуг опубліковано в газеті «Хрещатик» № 110 від 05 серпня 2014 року. Отже ОСОБА_1 з серпня 2014 року була споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору, опублікованого в газеті «Хрещатик» № 110. 
31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київоводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, в зв`язку з чим з 01 липня 2021 року вказаний договір вважається укладеним.
Таким чином, ОСОБА_1 з липня 2021 року була споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору. Для виникнення правовідносин з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечення з іншої сторони, і такого з висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11 листопада 2019 року в справі № 646/834/17.
Зазначив, що у ПрАТ «АК «Київводоканал» відсутні документи, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , оскільки законодавством не передбачено права чи обов`язку надавачів послуг вимагати і зберігати копії зазначених документів. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація про власника квартири АДРЕСА_2 відсутня, що свідчить про реєстрацію такого права власності до початку роботи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або про те, що вказана квартира на праві власності не зареєстрована. КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відмовляється надавати ПрАТ «АК «Київводоканал» інформацію про власників квартир, обґрунтовуючи це конфіцендійністю інформації. 15 лютого 2022 року позивачем разом з позовом подав клопотання про витребування доказів у КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», якими підтверджується право власності на квартиру за вказаною адресою, та у Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації щодо осіб, які зареєстровані та/або проживали/перебували у вказаній квартирі. В порушення ст. 197 ЦПК України суд першої інстанції проігнорував клопотання, не забезпечив збір доказів і не витребував у вказаних організацій необхідну для визначення правового статусу квартири та її власників/співвласників інформацію.
Наголошував, що в матеріалах справи наявна довідка відділу з питань реєстрації місця проживання, в якій зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 з 1982 року і по теперішній час, тобто в період стягнення коштів за позовними вимогами. Враховуючи, що реєстрація місця проживання здійснюється за однією адресою, а також те, що довідка про реєстрацію місця проживання є документом, який видається органом реєстрації та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, відповідач користувалась квартирою за вказаною адресою та отримувала житлово-комунальні послуги для власних потреб. Неперебування квартири у власності відповідача не може бути підставою для звільнення останньої від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Вказував, що позивачем було надано суду оригінали, а відповідачу копії довідки про розмір заборгованості і розрахунок заборгованості, отже всі необхідні докази, які встановлюють факт наявності у відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги перед позивачем. Розмір нарахованих послуг, які спожив відповідач та які відображені у розрахунку заборгованості та довідці про заборгованість ОСОБА_1 , аналогічні відомостям, викладеним у повідомленнях про сплату комунальних послуг, які наявні у відповідача. Розрахунок заборгованості є випискою з особового рахунку НОМЕР_1 , на якому обліковуються послуги, які надаються до кв. АДРЕСА_1 . Посилався на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18, в якому Верховний Суд дійшов висновку, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.
Зазначив, що неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором призводить до матеріальних втрат позивача, пов`язаних із знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та незаконним утриманням належних до сплати позивачу грошових коштів. Таким чином, при розгляді справи суд першої інстанції не перевірив з достатньою повнотою доводів позовної заяви та в рішенні не зазначив конкретних обставин, які спростовують у повному обсязі заявлені в справі вимоги.
Вважав, що суд не намагався аналізувати справу і надати належну оцінку всім доказам у справі, зокрема тим, що підтверджують наявність боргу у відповідача та отримання ним житлово-комунальних послуг, та безпідставно відмовив в задоволенні позову, звільнивши боржника від обов`язку сплати отриманих послуг.
            
Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
В зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача щодо відкриття апеляційного провадження та неможливістю розгляду справи в порядку письмового провадження ухвалою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.
 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
 
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.
 
Відмовляючи в позові ПрАТ «АК «Київводоканал» про стягнення боргу за спожиті житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не визначено правового статусу квартири та її власників/співвласників, що унеможливлює вирішення судом питання про стягнення заборгованості по оплаті послуг саме з ОСОБА_1 як власника вказаного майна; також позивачем не доведені належними доказами суми заборгованості за весь період, зазначені в довідках про розмір заборгованості, а сам по собі розрахунок заборгованості, складений позивачем, не є доказом наявності заборгованості. З урахуванням викладеного суд також не вбачав підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки позивачем не доведено факту виникнення у відповідача зобов`язання щодо сплати боргу за фактично спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, тому відмовив в задоволенні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.
 
Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками, виходячи з наступного.
 
Як вбачається із матеріалів справи, 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (а. с. 10).
Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.
На а. с. 11 наявне розміщене на сайті https://vodokanal.kiev.ua повідомлення від 31 травня 2021 року про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, яким до відома споживачів доведено, що в зв`язку з прийняттям Закону України від 03 грудня 2020 року № 1060 «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» та керуючись ч. 5 ст. 13 вказаного Закону, ст. 633, 634 ЦК України ПрАТ «АК «Київодоканал» публікує цю публічну пропозицію (оферту) про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення для споживачів - власників (співвласників, користувачів) житлових та нежитлових приміщень в багатоквартирному будинку, інших об`єктів нерухомого майна або водопостачання та/або водовідведення в житловому будинку, приєднаних до внутрішньобудинкових мереж, які отримують послуги для задоволення власних потреб, а також для забезпечення господарських, технологічних (власних) потреб багатоквартирного будинку в цілому; договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на веб-сайті ПрАТ «АК «Київводоканал» співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з Товариством; індивідуальні споживачі у багатоквартирних житлових будинках, які фактично користуються послугами з централізованого водопостачання та/або водовідведення або звертаються до ПрАТ «АК «Київводоканал» для отримання вказаних послуг, вважаються такими, що ознайомлені, погоджуються та приєднуються до умов публічного індивідуального договору.
 
На а. с. 15 наявна довідка ПрАТ «АК «Київводоканал» від 01 лютого 2022 року, згідно якої у ОСОБА_1 за період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2021 року обліковується заборгованість перед ПрАТ «АК «Київводоканал» по о/р НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1   в сумі 35073,03 грн., з якої заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 34836,43 грн., внески за обслуговування вузла комерційного обліку - 95,76 грн., плата за абонентське обслуговування - 140,84 грн.
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 року по грудень 2021 року за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1   числиться заборгованість за надані послуги у розмірі 34836,43 грн., а також інфляційні втрати 10201,15 грн., три відсотки річних - 3119,20 грн., внески за обслуговування вузла комерційного обліку - 95,76 грн., плата за абонентське обслуговування - 140,84 грн., що разом становить 48393,38 грн. (а. с. 16 - 17).
На а. с. 18 знаходиться клопотання до Шевченківського районного суду м. Києва про витребування доказів, мотивоване відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в якому позивач просив витребувати у Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації інформацію про кількість осіб, їх особисті дані, що були зареєстровані та/або проживали/перебували за період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2021 року в квартирі за адресою АДРЕСА_1 ; витребувати у КП КОР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» документ, що підтверджує право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
На а. с. 20 знаходиться інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 21 грудня 2021 року за результатами пошуку за адресою АДРЕСА_1 , згідно якого відомості в реєстрах відсутні.
На а. с. 25 - 29 знаходиться копія наказу ПАТ «АК «Київводоканал», від 28 квітня 2017 року № 159, яким перейменовано ПАТ «АК «Київводоканал» та ПрАТ «АК «Київводоканал», та копія статуту Товариства, згідно якого ПрАТ «АК «Київводоканал» створено шляхом перетворення державного комунального об`єднання водопровідно-каналізаційного господарства «Київводоканал» у відкрите акціонерне товариство відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву від 20 липня 2001 року № 359.
 
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
                                                                      
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Відповідно до статей 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки.
 
Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) та ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
 
Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом (пункт 1 частина третя статті 20 Закону), а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (пункти 1, 3 частина друга статті 21 Закону).
 
Аналогічний обов`язок споживача щодо здійснення оплати житлово-комунальних послуг передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
 
Відповідно до п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року та чинних на час спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
 У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).
 
На підтвердження заявленого розміру боргу та надання послуг в спірний період з жовтня липня 2014 року по 31 грудня 2021 року згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифів позивач надав довідку розрахункового департаменту ПрАТ «АК «Київводоканал» по особовому рахунку НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , згідно якої заборгованість за вищезазначеною квартирою за надані послуги з централізованого опалення становить 34836,43 грн., внески за обслуговування вузла комерційного обліку - 95,76 грн., плата за абонентське обслуговування - 140,84 грн., а також розгорнутий бухгалтерський розрахунок заборгованості з обґрунтованим розрахунком 3 % річних та інфляційних втрат (а. с. 15 - 17).
 
Водночас, судом першої інстанції обґрунтовано зауважено, що для правильного вирішення питання цивільно-правової відповідальності споживача послуг ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» необхідно встановити, чи є відповідач власником чи співвласником квартири, або за згодою власника вона є іншою особою, яка користується квартирою та отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з яким або від імені якого укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг.
 
Судом першої інстанції досліджено Інформаційну довідку № 291528865 від 21 грудня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що відомості про право власності за адресою АДРЕСА_1 відсутні, і зроблено правомірний висновок, з яким погоджується апеляційний суд, що позивачем не визначено правового статусу квартири, не доведено кола її власників/співвласників, що унеможливлює вирішення судом питання про стягнення заборгованості по оплаті послуг саме з ОСОБА_1 як власника вказаного майна.
 
Відтак, позивачем не надано доказів, а судом першої інстанції не встановлено обставин надання відповідачу послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаний період.
Є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з серпня 2014 року була споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 на підставі договору, опублікованого 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик»  № 110, з огляду на те, що сам по собі факт публікації публічної пропозиції (оферти) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення, та факт надання позивачем житлово-комунальних послуг у будинку за адресою АДРЕСА_3 не свідчить про отримання таких послуг саме відповідачем ОСОБА_1 .
 
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що у позивача були відсутні документи, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на квартиру, оскільки законодавством не передбачено права чи обов`язку надавачів послуг вимагати і зберігати копії зазначених документів, і що в порушення п. 7, 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд першої інстанції проігнорував клопотання ПрАТ «АК «Київводоканал», не забезпечивши збір доказів, не витребувавши у відповідних організацій необхідну для визначення правового статусу квартири та її власників/співвласників інформацію, апеляційний суд враховує, таке. 
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.
Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.
 
Керуючись наведеними нормами процесуального права та перевіряючи обставини, на які посилався позивач, апеляційний суд враховує, що після ознайомлення з матеріалами справи 05 вересня 2022 року, представник позивача, незважаючи на відсутність в матеріалах справи відповідних доказів, будь-яких інших клопотань для реалізації прав ПрАТ «АК «Київводоканал» в справі не заявляв і натомість подав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення (а. с. 46).
 
Також в апеляційній скарзі позивачем не було заявлено клопотання про витребування будь-яких доказів.
 
Є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи наявна довідка відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА, в якій зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі за адресою АДРЕСА_1 з 1982 року по теперішній час, а отже включаючи період, за який позивач просив стягнути заборгованість, таким чином, відповідач користувалась квартирою за вказаною адресою та отримувала житлово-комунальні послуги для власних потреб.
 
Апеляційний суд враховує, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем процесуальних документів, направлених їй судом першої інстанції за адресою АДРЕСА_1 . Поштова кореспонденція, неодноразово направлена за цією ж адресою апеляційним судом, повернута до суду з відмітками за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».
 
Відтак, сама по собі реєстрація ОСОБА_1 за вказаною адресою не може бути беззаперечним доказом користування нею відповідним об`єктом нерухомого майна, отримання нею комунальних послуг, які надаються позивачем, та визначення її особою, яка має відповідати за даним позовом.
 
Враховуючи наведене, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість позову та відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» заборгованості за житлово-комунальні послуги, доводи апеляційної скарги, що позивачем було надано до суду оригінал довідки про розмір заборгованості та безпосередньо розгорнутий розрахунок заборгованості з зазначенням тарифів та об`ємів наданих послуг, який є випискою з особового рахунку, по якому обліковуються послуги, що надаються до квартири АДРЕСА_2 .
 
При цьому посилання позивача в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені Верховним Судом в постанові від 16 вересня 2020 року в справі № 200/5647/18, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, є помилковими та нерелевантними, оскільки у справі, на яку посилається позивач, вирішено спір у сфері кредитних правовідносин, який регулюється іншими нормами матеріального права, і в якій правовідносини не можуть вважатися подібними.
 
Доводи позивача в апеляційній скарзі про необхідність застосування до спірних правовідносин ч. 2 ст. 625 ЦК України апеляційний суд відхиляє, як пов`язані з попередніми аргументами про доведеність розміру заборгованості.
 
Оскільки вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є похідними від вимог про стягнення основної заборгованості за житлово-комунальні послуги, і оскільки позивачем не доведено, що ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг за вказаною адресою, відтак в задоволенні цих вимог першої інстанції також обґрунтовано відмовлено.
 
Крім того, апеляційний суд враховує, що постановою КМУ від 9 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 березня 2022 року на території України продовжено дію карантину.
З матеріалів справи, а саме з розрахунку заборгованості, вбачається, що за період з 01 липня 2014 року по 31 грудня 2021 року, у зв`язку із несвоєчасною оплатою послуг з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем нараховано 3% в розмірі 3119,20 грн та інфляційні втрати в розмірі 10201,15 грн.
З цього ж розрахунку заборгованості вбачається, що з квітня 2020 року по грудень 2021 року, тобто вже на час дії карантину, позивачем безпідставно нараховувалися 3% річних та інфляційні втрати, за відсутності підстав для їх нарахування в період дії карантину.
 
Наведення позивачем в тексті апеляційної скарги змісту положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, ст. 205, 634 ЦК України, без зазначення, яким чином, на думку позивача, судом першої інстанції було неправильно застосовано або не застосовано вказані норми матеріального права, не становить передбачену законом підставу для скасування судового рішення і не спростовує правильних висновків суду першої інстанції.
 
Враховуючи вищевикладене, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що судом не надано належної оцінки всім доказам по справі, зокрема і тим, що підтверджують наявність боргу у відповідача та факт отримання ним житлово-комунальних послуг, та безпідставно звільнено боржника від обов`язку оплати за отримані послуги.
 
Позивачем до апеляційного суду надано судову практику з аналогічних судових справ Київського апеляційного суду , разом із тим постанови прийняті в інших справах та доводів апеляційної скарги не підтверджують, крім того, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахуванню не підлягають.
 
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, висновків суду першої інстанції не спростовують, містять посилання на обставини, що були предметом перевірки суду першої інстанції, яким була надана належна правова оцінка, зводяться до переоцінки доказів та незгоди із судовим рішенням і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
 
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
 
Керуючись ст. 367, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Повний текст постанови складено 25 травня 2023 року. 
 
Головуючий:                                                                                                 Кашперська Т.Ц.
 
Судді:                                                                                                             Фінагеєв В.О.
 
                                                                                                                        Яворський М.А.