ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4039/23 Справа № 206/3143/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Нестеренко Т.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року                                                                м. Дніпро
Дніпроський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді: Халаджи О.В.
суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Україннська залізниця» на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відшкодування моральної шкоди ( суддя першої інстанції Нестеренко Т.В.)

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відшкодування моральної шкоди, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ № 55-од від 04.10.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за підписом директора філії «ПВІЗТ» Акціонерного Товариства «Українська залізниця» ОСОБА_2 та його прешим заступником ОСОБА_3 та стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 2000 грн.
Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, відшкодування моральної шкоди задоволено частково.
Визнано незаконним та скасувано наказ № 55-од від 04.10.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за підписом директора філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_2 та його першим заступником ОСОБА_3.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 3473,40 грн.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодилось АТ «Українська залізниця», та подало апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що у зв`язку з великим та постійно змінним переліком нормативних актів, в інструкції немає і не може бути вичерпного переліку нормативних документів, якими має керуватися в роботі менеджер з персоналу. Це стосужться як загальнодкржавних актів, так і лакалтних актів АТ «Українська залізниця», філії та відділення. Ведення бази даних АСУ «Кадри/Штат» передбачено локальними актами АТ «Українська залізниця», які є обов`язкові до виконання працівниками. Які працюють з цією базою даних.
Вказує на те, що позивачкою належним чином не були виконанні вимоги департаменту розвитку персоналу та кадрової політики АТ «Українська залізниця» листом від 15.08.2022 року.
Наголошує на тому, що ОСОБА_1 не виконала належним чином свої обов`язки за посадовою інструкцією.
АТ «Українська залізниця» просило рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно п. 2 ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».
Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
В даній справі спір виникає із трудових відносин та ціна позову становить, 2000 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму, (2684*100=268400). а тому розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу № 92/ос від 11.05.2017р. позивача ОСОБА_1 було переведено на посаду помічника начальника з кадрових питань Дніпропетровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» ПАТ «Українська залізниця». 
За результатами проведення реорганізацій було змінено назву Дніпропетровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» ПАТ «Українська залізниця» на Дніпровське відділення філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця», також змінено назву посади «помічник начальника з кадрових питань» на «менеджер з персоналу».
Відповідно до Наказу АТ «Українська залізниця» Філія «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» № 55-од від 04.10.2022 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» позивача за підписом директора філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_2 та його першим заступником ОСОБА_3 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Оголошено догану за неналежне виконання посадових обов`язків, яке полягає у порушенні вимог ст. 139 КЗпП України щодо сумлінного, своєчасного і точного виконання вказівок та розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, менеджеру з персоналу Дніпровського відділення філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця». 
Оспорюваний наказ не містить посилань на те, в чому конкретно проявилось порушення позивачем її посадової інструкції. Лист №ЦЦУП-10/468 від 15.08.2022 був адресований керівникам філій АТ «Укрзалізниця». 
Позивачем до матеріалів справи долучено посадову інструкцію менеджера з персоналу Дніпровського відділення філії «ПВІЗТ» АТ «Укрзалізниця» в якій зазначені права та обов`язки Позивача. Відповідно до зазначеної Інструкції, вона не містить обов`язку ведення бази даних АСУ «Кадри/Штат» на посаді Позивача.
Відповідно до листа директор з управління персоналом та соціальної політики просив забезпечити наповнення бази АСУ «Кадри/Штат» достовірною інформацією. Роботу з моніторингу та актуалізації інформації в АСУ «Кадри/Штат» проводити постійно. Про результати проведеної роботи з моніторингу та актуалізації інформації повідомити до 25.08.2022 на адресу Lotus Notes: ОСОБА_5 Г_ЦПК_ВПАП6/ЦПК/УЗ/UKRZAL (а.с.15).
Відповідно до листа директора філії зазначено, що 13.09.2022, виявлені численні зауваження у веденні бази даних АСУ «Кадри/Штат» Дніпровського відділення. Зокрема:
- біографічні довідки працівників відділення заповнені некоректно, інформації вноситься несвоєчасно, деякі біографічні довідки відсутні;
- відсутня персональна інформація працівників відділення (освіта, родинний стан, картки на дітей працівників, нагородження та ін.. Зважаючи на вищевикладене, необхідно було до 16.00 13.09.2022 надати письмове пояснення менеджеру з персоналу ОСОБА_1 - стосовно зауважень та порушень, виявлених в ході перевірки ведення бази даних АСУ «Кадри/Штат» Дніпровського відділення (а.с.16).
У відповідь на вказаний лист позивач надала лист відповідь відповідно до якого зазначено, що постійна та безперервна робота по оновленню та актуалізації інформації бази даних АСУ «Кадри/Штат» Дніпровського відділення - ведеться задовільно, враховуючи умови роботи у період дії воєнного стану та застарілої комп`ютерної техніки, викладені у листі №ПВІЗТ-ВД/942 від 13.09.2022 посилання - є такими що не відповідають дійсності (а.с. 17).
Позивачем у відповіді на відзив до матеріалів справи долучено разом з відповіддю на відзив особові картки власноручно, а також заповнені в електронному вигляді, а також долучені біографічні довідки заповнені в електронному вигляді, дата заповнення 15.08.2022 (а.с.38-64).
Представником відповідача до матеріалів справи було долучено копії облікових карток працівників та біографічних довідок у базі АСУ «Кадри/Штат». Та у Відзиві зазначено, що відповідно до п.2.12Посадової інструкції менеджера з персоналу Дніпровського відділення філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту) АТ «Укрзалізниця» до обов`язку менеджера з персоналу цього відділення входить виконання доручень начальника відділення. Натомість, Позивач, отримавши відповідну вказівку начальника відділення належним чином її не виконала, а сааме не внесла повну, достовірну та актуальну інформацію до особових карток та біографічних довідок в базу АСУ «Кадри/Штат». Відповідачем підтвердження щодо надходження розпорядчого документу від керівника філії на ім`я Позивача для виконання зазначеного листа №ЦЦУП-10/468 від 15.08.2022, як письмовий доказ, суду не надавався.
Також відповідачем не надано доказів, яким чином проводився моніторинг, і в якому документі засвідчуються результати даного моніторингу. При зазначенні порушень відсутня конкретика.
Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування наказу про притягнгення до дисциплінарної відповідальності, суд першої інстанції дійшов висновку, що в оскаржуваному наказі не наведено конкретних підстав невиконання позивачкою зобов`язань.
Апеляційний суд погодужється з даним висновком суду першої інстанції. 
На підставі статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Відповідно до статті 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.
У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.
Статтею 141 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.
На підставі статті 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:
1) догана; 2) звільнення.
Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
Статтею 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.
Вимогами статті 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
У відповідності до статті 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
На підставі статті 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).
При розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи дотримані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.
За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила та порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.
Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 27 січня 2020 року в справі № 451/784/17 (провадження № 61-40344св18), від 16 грудня 2019 року в справі № 554/8674/17 (провадження № 61-40923св18).
В апеляційній скарзі представник відповідача посилається на те, що позивачкою не було виконано п.2.12 посадової інструкції, а саме виконання доручення начальника відділення.
У посадовій інструкції обов`язок вести базу даних АСУ «Кадри/Штат» відсутні.
Згідно листа Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики від 15.08.2022 року вбаається, що керівників регональних філій та філій АТ «Українська залізниця» просили забезпечити наповнення бази АСУ «Кадри/Штат» достовірною інформацією. Роботу з моніторингу та актуалізації інформації в АСУ «Кадри/Штат» проводити постійно.
З матеріалів справи вбачаєтться, що директор філії ОСОБА_2 листом від 13.09.2022 року просив від позивачки надати пояснення стосовно листа від 15.08.2022 року.
Згідно відповіді ОСОБА_1 від 03.10.2022 року вбачається, що посилання в листі про виявленні численнізауваження у веденні бази даних АСУ «Кадри/Штат» Дніпровського відділення не відповідають дійсності.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції з урахуванням всебічного розгляду справи надав належну оцінку спірним правовідносинам та дійшов обгрунтваоного висновку про задволення вимог про скасуваня наказу.
З посадової інструкції позивачки не вбачається її обов`язку вести базу даних АСУ «Кадри/Штат» так само як і відсутне письмове доручення керівника на виконання листа АТ «Українська залізниця» від 15.08.2022 року який поклав обов`язок на позивачку щодо усунення вказаних в листі недоліків.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки наданих судом відповідей на кожне заперечення.
       З урахуванням вимог трудового законодавства, у трудових спорах саме відповідач повинен довести, що накладення стягнення відбулося без порушення законодавства про працю.
       Доводи апеляційної скарги, що введення бази даних передбачено локальними актами та закріплено у п.1.4 посадовій інструкції позивачки є безпідставними, оскільки дані обставини відповідач не підтвердив жодним доказам.
Аргументи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, за своїм змістом зводяться до незгоди з ними та необхідності здійснення переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи щодо доведеності заявлених позивачем вимог, 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.
Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді:                                                                                О.В. Халаджи
               
                                                                               О.Д. Канурна

                                                                               Т.В. Космачевська