КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 359/314/23                                                                  Головуючий у суді І інстанції Журавський В.В.
Провадження № 22-ц/824/6562/2023                                                      Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
28 червня 2023 року                                                  м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Голуб С.А.,
суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О., 
за участю секретаря судового засідання - Череп Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність заступника начальника Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лапанашвілі Петра Юрійовича щодо відкриття виконавчого провадження, визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження та розшуку майна боржника, заінтересована особа - стягувач Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області,
 
в с т а н о в и в:
 
У січні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною вище скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Лапанашвілі П.Ю. щодо не надіслання на адресу реєстрації боржника постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 21 листопада 2022 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення;
- визнати протиправними дії заступника начальника Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Лапанашвілі П.Ю. щодо вчинення виконавчих дій до направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 21 листопада 2022 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення;
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Лапанашвілі П.Ю. про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 22 листопада 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Лапанашвілі П.Ю. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 22 листопада 2022 року;
- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Лапанашвілі П.Ю. про розшук майна боржника № НОМЕР_2 від 05 грудня 2022 року.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2023 року у відкритті провадження за скаргою  ОСОБА_1 відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у даному випадку заявник оскаржує рішення, дії та бездіяльність державного виконавця щодо примусового виконання постанови, винесеної за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, а не судового рішення у цивільній справі, тому подана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Не погоджуючись з даним судовим рішенням, заявник через представника - адвоката Єрмоленко О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з мотивів невідповідності висновків місцевого суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводяться до цитування постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 з посиланням на те, що за загальними правилами процесуальних кодексів скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні. Тобто, згідно із принципами визначення юрисдикції спорів, пов`язаних з виконанням виконавчих документів, оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців в процедурі виконання рішень судів, за винятком рішень щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу здійснюється до суду, який ухвалив судове рішення.
Відзив заінтересованої особи на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надійшов.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення заявника та його представника в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Вирішуючи питання про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справи до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).
Суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з тих підстав, які передбачені законом. 
Такі підстави визначено у статті 186 ЦПК України.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Припис закону про те, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства стосуються як позовів (заяв, скарг), які не можуть розглядатися за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів (заяв, скарг), які взагалі не можуть розглядатися судами.
Судом встановлено, що на примусовому виконанні Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України штрафу у розмірі 34 000 грн та судового збору у розмірі 496,20 грн.
Вказаною постановою суду від 27 липня 2022 року у справі № 359/4551/22 про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто судовий збір в розмірі 496,20 грн. Крім того, погоджено тимчасове вилучення для потреб оборони на період воєнного стану у ОСОБА_1 транспортного засобу марки «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 , на території Бориспільського району Київської області.
Звертаючись до суду зі скаргою в порядку статей 447, 449, 451 ЦПК України та частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», заявник вважав неправомірними рішення, дії та бездіяльність заступника начальника Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Лапанашвілі П.Ю. щодо відкриття виконавчого провадження, визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження та розшуку майна боржника.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Згідно із вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 2 червня 2016 року суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Згідно із частиною першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанови судів у справах про адміністративні правопорушення є окремими виконавчими документами.
Частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Статтею 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Отже, право на звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, а так само порядок розгляду такої скарги та постановлення судом ухвали пов`язані із наявністю судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, та примусовим виконанням такого рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані рішення, дії та бездіяльність державного виконавця стосуються примусового виконання судового рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 липня 2022 року про накладення на заявника адміністративного стягнення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно з частиною першою статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (пункт 1); адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті (пункт 4).
Відповідно до частини другої цієї статті окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Частиною першою статті 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
З огляду на те, що заявник оскаржив рішення, дії та бездіяльність заступника начальника Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Лапанашвілі П.Ю. щодо виконання постанови суду у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності до суду першої інстанції не в порядку адміністративного судочинства - шляхом подання відповідної позовної заяви як передбачено частиною першою статті 287 КАС України, а звернувся до суду саме зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця в порядку статей 447, 448 ЦПК України, то в суду першої інстанції не було правових підстав приймати таку скаргу до розгляду в порядку цивільного судочинства.
Зважаючи на викладене, місцевий суд обґрунтовано відмовив у відкритті провадження в справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, оскільки ОСОБА_1 оскаржує рішення, дії та бездіяльністьдержавного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження та розшуку майна боржникау зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, тому така скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Висновки суду першої інстанції не суперечать правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження № 14-205цс21), суть якої і полягає в тому, що за загальними правилами процесуальних кодексів скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні, за виключенням спорів з приводу оскарження постанов виконавців щодо виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні, прийнятих під час дії Закону України «Про виконавче провадження», які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені статтею 379 ЦПК України, як підстави для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставинколегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі за скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і обґрунтовані підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого заявником судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.
Керуючись статтями 367, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 січня 2023 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28 червня 2023 року.
 
Головуючий                                                                        С.А. Голуб
 
Судді:                                                                                   Т.О. Писана
 
Д.О. Таргоній