ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року	Львів	Справа № 500/3845/22 пров. № А/857/18528/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
судді-доповідача:                              Кушнерика М.П.,
суддів:                                                   Курильця А.Р.,  Мікули О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року (суддя Чепенюк О.В., м. Тернопіль) у справі № 500/3845/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій та зобов"язання вчинити дії, -

                                                      В С Т А Н О В И В:

у жовтні 2022, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області щодо відмови у виплаті індексації пенсії з лютого 2022 року в сумі 4316,78 грн. незаконною; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату індексації пенсії з лютого 2022 року, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року справа № 500/4954/21 визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови йому у перерахунку та виплаті пенсії без обмежень її максимального розміру, як зазначено в позовній заяві.
Позовні вимоги мотивує тим, що є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України з 2008 року, йому призначено пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та забезпечення деяких інших осіб” від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ). 
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» № 118 від 16.02.2022 (далі – Постанова № 118) було передбачено підвищення пенсії на коефіцієнт збільшення 1,14. Відповідачем на виконання цієї Постанови нараховано ОСОБА_1 індексацію в сумі 4316,78 грн, проте не виплачено її, посилаючись на обмеження пенсії максимальним розміром, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, що складав 19340,00 грн.
На заяву про перерахунок пенсії в належному розмірі, позивач отримав листа відповідача від 12.10.2022, яким його повідомлено про обґрунтованість застосування обмеження пенсії максимальним розміром.
Зазначає, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі № 500/4954/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.12.2019.
Вважає, що таке рішення суду не виконується в повному обсязі, бо з лютого 2022 року йому не виплачується індексація пенсії у розмірі 4316,78 грн.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті з 01 березня 2022 року підвищення до пенсії, передбаченого  постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року № 118.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити  з 01 березня 2022 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії позивачу з урахуванням підвищення до пенсії, передбаченого  постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року № 118, без обмеження максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що згідно з частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-ХІІ розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду – без змін. Вважає, що судом повно та об`єктивно досліджено обставини справи та дано правильну юридичну оцінку.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарга та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років, яка йому призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі № 500/4954/21, яке набрало законної сили 14.12.2021 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років на підставі довідки про розмір грошового забезпечення № 2021/0323 від 20.05.2021, виготовленої та скерованої до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Державною установою "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області", з 01.12.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХП і з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2088 № 45, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", в розмірі 90%  від грошового забезпечення, без обмеження максимального розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області при перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання судового рішення та постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», обмежило розмір пенсії її максимальним розміром. 
Так, згідно з перерахунком пенсії з 01.05.2022 на підставі рішення суду підсумок пенсії (з надбавками) становив 35150,89 грн, однак з урахуванням максимального розміру пенсії її обмежено сумою 30834,11 грн (а.с.14). З цього ж перерахунку та перерахунку пенсії позивача станом на 01.03.2022 вбачається, що на виконання Постанови № 118 проводилася індексація пенсії, яка становить 30834,11 грн х 0,140 = 4316,78 грн, проте сума індексації не виплачена.
Фактично обмежуючи розмір пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром пенсії, з 01.03.2022 останньому не виплачується індексація, визначена Постановою № 118.
Не погоджуючись із такою виплатою пенсії, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі № 500/4954/21 в частині виплати пенсії без обмеження максимальним розміром та не виплаті індексації пенсії в сумі 4316,78 грн.
Листом від 12.10.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області стосовно виконання рішення суду повідомило позивача, що виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.
На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі № 500/4954/21 пенсію встановлено без обмеження її максимального розміру (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги) станом на дату, з якої судом зобов`язано провести перерахунок пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 № 118 встановлено, що з 1 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, що складає 20270,00 грн.
Підстав для виплати підвищення відповідно до Постанови № 118 та проведення перерахунків надбавок (підвищень) до пенсії ОСОБА_1 в зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму немає.
Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у виплаті індексації пенсії з лютого 2022 року в сумі 4316,78 грн незаконною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Спірні правовідносини стосуються правомірності дій відповідача щодо врахування при перерахунку пенсії позивача з 01.03.2022 на підставі Постанови № 118 норм щодо обмеження пенсійних виплат максимальним розміром, оскільки індексація пенсії ОСОБА_1 проводилася з 01.03.2022 на виконання Постанови № 118, а не з 01.02.2022, як вказує позивач. Крім того, така індексація фактично нарахована, проте не виплачена через обмеження пенсії позивача максимальним розміром.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що помилковими є доводи пенсійного органу щодо відсутності правових підстав для встановлення позивачу доплати до пенсії згідно із Постановою № 118 з огляду на перевищення пенсійної виплати позивача максимального розміру пенсії.
Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно ч.1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.
Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", Закону України «Про прокуратуру", Закону України «Про статус народного депутата України", Закону України «Про Національний банк України", Закону України «Про Кабінет Міністрів України", Закону України «Про дипломатичну службу", Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування", «Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність", Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", Закону України «Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, зокрема, частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року частина сьома статті 43 Закону № 2262-ХІІ є нечинною.
Відповідно до Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 1774-VIII), який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у частину сьому статті 43 Закону № 2262-ХІІ слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Отже, буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-XII відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії.
Крім того, апеляційний суд акцентує увагу на те, що відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV) та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону № 1058-IV.
Закон № 2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень статті 2 Закону № 3668-VI у частині, що не вирішується нормами Закону № 2262-XII, як це трактує відповідач.
Застосування положень Закону № 3668-VI щодо військовослужбовців фактично нівелює наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.
Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону №  3668-VI щодо осіб, яким положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, що у встановленому порядку неконституційними не визнано.
Вказана вище правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №  640/2500/18 та від 31 березня 2021 року у справі № 815/3000/17, яку в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» враховано апеляційним судом під час вирішення цього спору.
Згідно із пунктом 1 Постанови № 118 установлено, що з 1 березня 2022 року: перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої  статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14.
З 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї  постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом (пункт 2 Постанови № 118).
Судом встановлено, що відповідач заперечує право позивача на індексацію пенсії відповідно до Постанови № 118 з огляду на те, що розмір пенсійної виплати позивача на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі № 500/4954/21 перевищує максимальний розмір пенсії та становить 30834,11 грн, тоді як підвищення пенсії відповідно до Постанови № 118 здійснюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Відповідно до частини третьої  статті 7 КАС України  у разі невідповідності правового акта  Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Таким чином, незважаючи на наявність в Постанові № 118 застереження про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного  законом, станом на час здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача відповідно до Постанови № 118 законодавча норма, яка б визначала максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262-ХІІ, фактично відсутня, позаяк, як зазначалося вище, застосуванню підлягають норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Крім того, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.09.2021 у справі № 500/4954/21 відповідача було зобов`язано, серед іншого, здійснити перерахунок пенсії позивача без обмеження її розміру величиною в десять прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, тоді як після ухвалення вказаного судового рішення не відбулося змін у чинному законодавстві України, які б створювали підстави для обмеження розміру пенсії.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

                                        П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року у справі № 500/3845/22, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула