ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року 
м. Київ

справа №160/3838/20
адміністративне провадження № К/9901/7010/21  

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І, 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Скиби Віталія Володимировича на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2020  (суддя Турова О.М.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 (колегія суддів: Круговий     О.О., Прокопчук Т.С., Шлай А.В.) у справі №160/3838/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з адміністративним позовом, в якому просили:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-2615/15-19-сг від 10.10.2019 щодо відмови ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального садівництва та наданні цієї земельної ділянки у власність, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221486200:01:013:0237;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області затвердити проект землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га для індивідуального садівництва та наданні цієї земельної ділянки у власність, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221486200:01:013:0237;
- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-2573/15-19-сг від 09.10.2019 щодо відмови ОСОБА_2 в затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0844 га для індивідуального садівництва та наданні цієї земельної ділянки у власність, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221486200:01:013:0238;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області затвердити проект землеустрою ОСОБА_2 щодо відведення земельної ділянки площею 0,0844 га для індивідуального садівництва та наданні цієї земельної ділянки у власність, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221486200:01:013:0238;
- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 4-2714/15-19-сг від 11.10.2019 щодо відмови ОСОБА_3 в затвердженні проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального садівництва та наданні цієї земельної ділянки у власність, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221486200:01:013:0236;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області затвердити проект землеустрою ОСОБА_3 щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га для індивідуального садівництва та наданні цієї земельної ділянки у власність, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 1221486200:01:013:0236.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2020, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-2615/15-19-сг від 10.10.2019 щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,1 га, кадастровий номер 1221486200:01:013:0237, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.
Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області  повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.09.2019 про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, та прийняти відповідне рішення про затвердження або відмову у затвердженні цього проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у цьому рішенні.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-2573/15-19-сг від 09.10.2019  щодо відмови ОСОБА_2 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,0844 га, кадастровий номер 1221486200:01:013:0238, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.
Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 30.09.2019 про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,0844 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, та прийняти відповідне рішення про затвердження або відмову у затвердженні цього проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у цьому рішенні.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №4-2714/15-19-сг від 11.10.2019 щодо відмови ОСОБА_3 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,10 га, кадастровий номер 1221486200:01:013:0236, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.
Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області  повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 30.09.2019 про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, та прийняти відповідне рішення про затвердження або відмову у затвердженні цього проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до ст.118 Земельного кодексу України, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
Не погодившись з судовими рішеннями, представник позивачів подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.
Касаційну скаргу обгрунтовано тим, що  відповідач в оскаржуваних наказах дійшов помилкового висновку щодо знаходження земельних ділянок, відносно яких позивачами розроблено проекти землеустрою,  в комунальній власності. Вказує, що первинна  відмова Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у затвердженні розроблених позивачами проектів землеустрою з цієї самої підстави оскаржувалась в судовому порядку, де  постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №0440/6541/18 зобов`язано відповідача повторно  розглянути  проекти землеустрою. Однак, не зважаючи на встановлені цим судовим рішенням обставини, повторно розглядаючи заяви позивачів про затвердження проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність на виконання цього ж рішення суду, відповідач знову безпідставно відмовив у їх затвердженні фактично пославшись на ті самі обставини. 
Вказує на ефективність захисту порушеного права та вважає, що останнє можливе лише шляхом зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, а не повторно розглянути, що може призвести до повторного звернення до суду.
Зазначає, що питання затвердження поданих позивачами проектів землеустрою не є дискреційними повноваженнями відповідача, оскільки позивачами дотримано визначену Законом процедуру звернення до відповідача із відповідними заявами, відповідно у відповідача як суб`єкта владних повноважень не виникло права на прийняття будь-якого іншого рішення крім затвердження проекту.
Посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №821/925/18, від 10.06.2020 у справі №390/1759/17, від 05.03.2019 у справі №818/1817/17, від 18.10.2018 у справі №818/1976/17, від 28.02.2019 у справі №818/1903/17, від 15.02.2021 у справі №240/9214/19, від 22.10.2020 у справі №808/3083/17.
Ухвалою Верховного Суду від 19.03.2021 відкрито касаційне провадження на підставі п. 1 ч. 4  ст. 328 КАС України.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами встановлено, що 27.07.2018 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із письмовими заявами щодо затвердження наданих ними проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
За результатами розгляду цих заяв Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області позивачам направлено листи за вих. №С-3891/2-3931/0/20-18 від 09.08.2018, №А-3890/2-3929/0/20-18 від 09.08.2018, №К-3889/2-3930/0/20-18 від 09.08.2018, у яких відповідач повідомив про існування розпорядження Кабінету Міністрів України №60-Р від 31.01.2018, яким визначено, що передача земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність здійснюється за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Новоолександрівська сільська рада увійшла у Новоолександрівську сільську об`єднану територіальну громаду, з огляду на це відповідач запропонував позивачам звернутись до відповідної об`єднаної територіальної громади для отримання погодження та повторно надати проекти для затвердження.
Не погодившись із такими відповідями та діями Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №0440/6541/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмовлено.
Проте, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.09.2019 у справі №0440/6541/18 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2018 у справі №0440/6541/18 скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у вирішенні заяви ОСОБА_1 від 27.07.2018 (зареєстрована за №С-3891/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.07.2018 (зареєстрована за №С-3891/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у даному рішенні;
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у вирішенні заяви ОСОБА_2 від 27.07.2018 (зареєстрована за №С-3890/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,0844 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 27.07.2018 (зареєстрована за            №С-3890/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,0844 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у даному рішенні;
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у вирішенні заяви ОСОБА_3 від 27.07.2018  (зареєстрована за №С-3889/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 27.07.2018 (зареєстрована за №С-3889/2/21-18) про затвердження розробленої документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва площею 0,10 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації, з урахуванням правової оцінки спірного питання, наданої судом у даному рішенні. В решті позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.12.2019 у справі №0440/6541/18 заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про роз`яснення постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі № 0440/6541/18 задоволено та роз`яснено резолютивну частину постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 08.08.2019 у справі №0440/6541/18, наступним чином: "Судом зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянути повторно заяви позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з урахуванням мотивувальної частини даного рішення, що тягне за собою як наслідок прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України, тобто, про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність."
30.09.2019 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повторно звернулись до Головного управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області із письмовими заявами щодо затвердження наданих ними проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок для індивідуального садівництва, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, які розташовані на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації.
До цих заяв позивачами, зокрема, було додано дозволи на розробку цих проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок та докази погодження розроблених на їх замовлення проектів територіальним органом Держгеокадастру, а також витяги з Державного земельного кадастру про здійснення державної реєстрації сформованих земельних ділянок за кадастровими номерами 1221486200:01:013:0237, 1221486200:01:013:0238 та 1221486200:01:013:0236 у Державному земельному кадастрі.
За результатами розгляду цих заяв Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області видано накази:
- №4-2615/15-19-сг від 10.10.2019 щодо відмови ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,1 га, кадастровий номер 1221486200:01:013:0237, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.
- №4-2573/15-19-сг від 09.10.2019 щодо відмови ОСОБА_2 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,0844 га, кадастровий номер 1221486200:01:013:0238, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.
- №4-2714/15-19-сг від 11.10.2019 щодо відмови ОСОБА_3 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, площею 0,10 га, кадастровий номер 1221486200:01:013:0236, для індивідуального садівництва та надання цієї земельної ділянки у власність.
Не погодившись із зазначеними наказами позивачі звернулись до суду із цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що накази про відмову в затвердженні проектів є протиправними, у зв`язку з чим, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування наказів підлягають задоволенню. В свою чергу, на думку судів, підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача затвердити проекти землеустрою відсутні, оскільки відповідач відповідні заяви позивачів по суті не розглядав, а виходив лише з того, що в нього відсутня така компетенція.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України) та Законом України "Про землеустрій".
Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
За приписами ч.8 ст.118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому   статтею     186-1 цього Кодексу.
При цьому абз.1 ч.1 ст.186-1 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Частиною 4 статті 186-1 Земельного кодексу України визначено, що розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.
Відповідно до ч.5 ст.186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Згідно з ч.6 ст.186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.
Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.
Частиною дев`ятою статті 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Отже, системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:
1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;
2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);
3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;
4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;
5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.
З вищенаведених норм Земельного кодексу України вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.
Вказані висновки сформовані у постановах Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №820/4852/17 та від 06.06.2019 у справі №808/4158/17 та ін.
Судами встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для відмови у затвердженні поданих позивачами проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність стало те, що бажані земельні ділянки відносяться до комунальної форми власності, а тому ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області не наділене повноваженнями щодо розпорядження цими землями у розумінні приписів ч.4 ст.122 Земельного кодексу України.
Судами встановлено, що як на час повторного звернення позивачів до відповідача з заявами 30.09.2019, так і на час прийняття відповідачем спірних наказів про відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, в Державному земельному кадастрі були наявні записи про здійснення державної реєстрації сформованих земельних ділянок за кадастровими номерами 1221486200:01:013:0237, 1221486200:01:013:0238 та 1221486200:01:013:0236, із зазначенням, що ці земельні ділянки належать до державної форми власності, що підтверджується долученими до матеріалів справи Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 15.10.2019 (дати державної реєстрації 25.04.2018, 27.04.2018 та 10.05.2018).
Крім того, зі статистичних довідок форми 6-зем, які долучені до розроблених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, також слідує, що спірні земельні ділянки належать до державної форми власності.
Відтак, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що саме ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області уповноважене на розгляд та затвердження поданих позивачами проектів землеустрою.
Водночас колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачем як уповноваженим органом не розглядались по суті заяви позивачів про затвердження проектів землеустрою, не перевірявся на комплектність та відповідність Закону перелік наданих разом із заявою документів, не оцінювалась наявність погодження проектів землеустрою та необхідність в обов`язковій державній експертизі, тощо.
Отже, зобов`язання затвердити проекти землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура. Затвердження таких проектів без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивача у передбачений законом спосіб.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Проте, враховуючи що відповідач взагалі не надав оцінку поданим на затвердження проектам землеустрою, їх погодженню та відповідності нормам чинного законодавства, суд не може перебирати на себе це повноваження суб`єкта владних повноважень та зобов`язувати затвердити такі проекти землеустрою.
Водночас колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що затвердження проекту землеустрою є дискреційним повноваженням відповідача.
Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». При цьому дискреційні повноваження, в тому числі органів місцевого самоврядування, завжди мають межі, встановлені законом.
Аналогічна позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 208/8402/14-а та від 29 березня 2018 року у справі № 816/303/16.
У межах цієї  справи, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними, оскільки зобов`язаний за конкретних фактичних обставин діяти за законом, а не на власний розсуд.
Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі №821/925/18, від 10.06.2020 у справі №390/1759/17, від 05.03.2019 у справі №818/1817/17, від 18.10.2018 у справі №818/1976/17, від 28.02.2019 у справі №818/1903/17, від 15.02.2021 у справі №240/9214/19,  які  стали підставою для відкриття касаційного провадження та не враховані під час розгляду цієї справи судами попередніх інстанцій.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення підлягають зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини висновків про дискреційні повноваження відповідача.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Керуючись ст.ст. 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Скиби Віталія Володимировича задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 03.02.2021 змінити в частині мотивів.
В решті судові рішення залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                   А.Ю. Бучик

Судді                                                                                                                             Л.Л. Мороз

                                                                                                                               А.І. Рибачук