Справа № 344/9591/20 
Провадження № 22-ц/4808/729/23 
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючої                        Пнівчук О.В.
               суддів:                        Бойчука І.В., Томин О.О.
               з участю секретаря                Петріва Д.Б., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргупредставника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 10 квітня 2023 року, у складі судді Шамотайла О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, 
в с т а н о в и в:
       У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення на її користь безпідставно списані кошти з карткового рахунку в сумі 25 552,27 доларів США.
       Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 26 травня 2016 року, вона відкрила в ПАТ КБ «ПриватБанк» валютний рахунок на який внесла грошові кошти в іноземній валюті - долари США згідно з договором № SAMDNWFC00026416365.
У період з 04.02.2018 по 01.07.2018 позивачка перебувала за межами території України, що підтверджується відмітками в закордонному паспорті, та не користувалася карткою мобільного оператора, яка була закріпленою за відкритим нею банківським рахунком, за виключенням 20.03.2018 та 03.04.2018 коли здійснювала переказ коштів на іншу належну їй картку, що також підтверджується випискою по рахунках. 
На початку травня 2018 року, відкривши програму «Приват24», виявила списання з її рахунку грошових коштів в сумі 25 552,72 дол. США, з 17.04.2018 по 27.04.2018 відбулося списання експрес-платежів по телефону 3700 на суму 25 552,72 дол. США.
Після виявленого позивач звернулася на гарячу лінію ПАТ КБ «ПриватБанк».
05 червня 2018 року ОСОБА_2 від імені позивачки звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення по факту таємного викрадення належних позивачці грошових коштів до Коломийського відділу поліції. Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджено про відкриття кримінального провадження за № 12018090180000568 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185. Однак, в даний час, остаточного процесуального рішення в кримінальному провадженні не прийнято.
ОСОБА_1 заявляла, що не вчиняла будь-яких розпоряджень на списання грошових коштів з свого рахунку шляхом подання платіжних доручень до AT КБ «ПриватБанк» ні письмово, ні в електронному вигляді з використанням електронної системи «Приват24» або у будь-який інший спосіб. Крім того не здійснювала будь-яких дій, що могли б призвести до списання грошових коштів в сумі 25 552,72 дол. США третіми особами.
Положення ЦК України передбачає прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта.
У разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку, повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку.
Тому, згідно з п. 39.2.3 ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» вважала, що відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань перед позивачем, як володільцем банківського рахунку, та просила позов задоволити.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 квітня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму безпідставно списаних коштів з карткового рахунку за договором № SAMDNWFC00026416365, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» у загальному розмірі 25552,72 доларів США.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк»  на користь держави судовий збір у розмірі 10617,16 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини справи, та ухвалив необґрунтоване рішення.
Вказує на те, що згідно виписок по рахункам позивача, списання коштів з картки ОСОБА_1    проводилися  за  допомогою  послуги  «Експрес-платіж»   через   сервісний  центр «+3700» з телефону, шляхом переказу коштів. Для здійснення платежу по телефону 3700 клієнт повинен зателефонувати з фінансового номера телефону, тобто щоб скористатися вищевказаною послугою клієнт повинен набрати з мобільного фінансового телефону на номер НОМЕР_1 (безкоштовно) або на номер НОМЕР_2 (для дзвінків з-за кордону).
Зазначає, що в ПриватБанку існує доволі серйозна система захисту, для того, що зняти/переказати кошти із картки Клієнта недостатньо лише мати номер телефону, завжди є додаткове підтвердження операції, як то введення ПІН-коду картки, 4-х останніх цифр картки клієнта, смс-повідомлення, яке надходить на фінансовий номер клієнта, а тому без розголошення Клієнтом своїх персональних даних інша особа не зможе зняти кошти. Позивач не заперечує, що картку не втрачала, перевипуску її сім-картки не було. Переказ   коштів   можливо   було  здійснити   лише   за  допомогою   використання фінансового телефону та іншої особистої інформації. Тому, підстав вважати, що операції по кратці здійснено не позивачем, а іншою особою немає.
Пунктом 1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПІН - коді, Ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24 або проведених Клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів.
Апелянт вважає, що списання грошових коштів з рахунку позивача було здійснено на підставі його дистанційного розпорядження, що надійшло до банку з допомогою систем дистанційного обслуговування в порядку, передбаченому законодавством та умовами договору. Електронний платіж проведено з ніціативи клієнта, оскільки всі генеруючі ключі та паролі доступу до системи ПРИВАТ-24, згідно з якими можливо розпорядження рахунком знаходяться виключно у клієнта, як власника рахунку. Отже, здійснене банком списання грошових коштів не може вважатись безпідставним.
Зазначає, що триває кримінальне провадження за зверненням позивача, за результатами якого мають бути встановлені відповідні факти або особи, що здійснили протиправні дії, якщо такі мали місце. 
Вважає, оскільки обставини вчинення порушень і неправомірних дій з боку банку позивачем не доведено, вказане виключає відповідальність відповідача згідно з умовами договору та вимогами законодавства.
Просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
       У судовому засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПриватБанк» Рокетська С.В. підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Представник позивачки ОСОБА_3 заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.
Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем жодних доказів, які б безспірно доводили, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не надано, спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, і в ході судового розгляду судом зворотніх даних не встановлено, тому прийшов до висновку про несанкціоноване списання відповідачем грошових коштів з рахунку позивача.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений Договір № SAMDNWFC00026416365, за яким 26 травня 2016 року, ОСОБА_1 , внесла грошові кошти в іноземній валюті на валютний рахунок. 
Відповідно до відміток у закордонному паспорті позивача з 04.02.2018 по 01.07.2018 ОСОБА_1 перебувала за межами території України.
Згідно з даних про рух коштів по картці НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , за період з 01.0.2018 по 31.12.2018, 17.04.2018 відбулося списання коштів в сумі 150,31 USD, 18.04.2018 - 500,30 USD, 19.04.2018 - 1400,30 USD і 4100,30 USD , 23.04.2018 - 3800,30 USD, 24.04.2018 - 4300,31 USD, 25.04.2018 - 3900,30 USD, 26.04.2018 - 3800,30 USD і 27.04.2018 - 3600,30 USD, таким чином відбулося списання грошових коштів на загальну суму 25552,72 USD. 
05.06.2018 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 , яка перебувала на той час за межами України, діючи за довіреністю, звернулася до Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про проведення заходів по встановленню особи, яка зняла кошти в сумі близько 25 тис. дол. з картки ОСОБА_4 14.06.2018 відомості по даному факту внесені до ЄРДР за №120 180 901 80000 568.
Відповідно до відповіді ТОВ «Лайфселл» вих. №364/д від 31.01.2022 на виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 21 грудня 2021 року, за номером НОМЕР_4 електронні комунікаційні послуги в мережі мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл» надавались, починаючи з 04.01.2010 (дата активації номеру в мережі lifecell) по 25.12.2017, на умовах передоплати та знеособлено, без укладання договору про надання електронних комунікаційних послуг в письмовій формі та без реєстрації кінцевого користувача у постачальника електронних комунікаційних послуг. Починаючи з 26.12.2017 та по дату надання цієї відповіді (31.01.2022) електронні комунікаційні послуги за номером НОМЕР_4 надаються на умовах договору про надання електронних комунікаційних послуг, укладеного в письмовій формі з певною фізичною особою-підприємцем. У ТОВ «лайфселл» відсутня інформація про належність номеру НОМЕР_4 саме гр. ОСОБА_1 . В період з 04.01.2010 по дату надання цієї відповіді за номером -380939278817 заміна SIM-картки мала місце тричі: 03.06.2015, 21.12.2015 та 20.12.2017.
З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду про те, чи була використана банківська картка ОСОБА_1 без її фізичної участі або ідентифікації вбачається, що  списання коштів проводилося за допомогою послуги «Експрес-платіж» через сервісний центр «+3700» з телефону, шляхом  переказу коштів. Для здійснення платежу по телефону 3700 клієнт повинен зателефонувати з фінансового номера телефону, тобто щоб скористатися вищевказаною послугою клієнт повинен набрати з мобільного фінансового телефону на номер НОМЕР_1 (безкоштовно) або на номер НОМЕР_5 (для дзвінків з-за кордону).
Позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення коштів на її рахунок, що зареєстрована відповідачем 30.10.2019, однак відповідачем позивачеві на вказану заяву надано відповідь про відмову в поверненні суми коштів та рекомендовано звернутися до правоохоронних органів. 
За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Відповідно до частин першої-третьої статті 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (стаття 1073 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Платіжна система - платіжна організація, учасники платіжної системи та сукупність відносин, що виникають між ними при проведенні переказу коштів. Проведення переказу коштів є обов`язковою функцією, що має виконувати платіжна система. Платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Згідно з пунктом 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач платіжної системи зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.
Згідно з пунктом 2 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Емітент під час видачі електронного платіжного засобу за наявності можливості змінити ПІН користувачем зобов`язаний проінформувати користувача про це право та запропонувати змінити ПІН. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.
Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку; 4) банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.
Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).
Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.
Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.
Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.
Зазначені правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №537/3312/16-ц (провадження №61-17629св18), від 24 липня 2019 року у справі №753/16954/16-ц (провадження № 61-24323св18), від 01 липня 2020 року у справі №712/9107/18 (провадження №61-9877св19), від 21 квітня 2021 року у справі №751/6050/18 (провадження № 61-18544св19).
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом першої інстанцій встановлено, що позивачка не вчиняла дії, спрямовані на списання чи перерахунок коштів з її карткового рахунку, невідкладно повідомила банк про здійснення платіжних операцій, які нею не виконувалися, а відповідач не надав докази на підтвердження вчинення позивачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за карткою, та не вчинив дій щодо зупинення здійснення операцій.
Так, банк не надав суду докази, що містять інформацію про дату, час та спосіб авторизації для списання експрес-платежу по телефону 3700 та введенні особою, яка здійснила авторизацію, дані. 
На підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд, враховуючи вищевказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника АТ КБ «ПриватБанк» слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-383, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 10 квітня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного її тексту.
Повний текст постанови складено 13 червня 2023 року.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук
                                                               О.О. Томин