Постанова
Іменем України 
22 червня 2023 року
м. Київ
справа № 639/724/22
провадження № 51-801 км 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:  
 
головуючого                                          ОСОБА_1 ,
суддів                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                ОСОБА_5 , 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від                         17 лютого 2022  року та ухвалу Харківського апеляційного суду від                           17 листопада 2022 року у  кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 120212212200000704,  за обвинуваченням,
 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та  жителя АДРЕСА_1 , інваліда 2 групи, раніше не судимого, 
 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 лютого 2022 року ОСОБА_6 засуджено за: 
- ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;
- ч. 1 ст. 310 КК України  до покарання у виді арешту на строк  2 місяці.
 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України,  за сукупністю кримінальних правопорушень,  шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді арешту на строк 3 місяці.
 
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання. 
 
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні, скасовано арешт на майно. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року апеляційну скаргу обвинуваченого залишено без задоволення, а вирок місцевого суду - без зміни.
 
За вироком суду встановлено, що ОСОБА_6 ,  весною 2021 року, більш точної дати органом досудового розслідування не встановлено,  діючи умисно,  на земельній ділянці домогосподарства де проживав, по АДРЕСА_1 ,  незаконно посіяв  рослини конопель  та вирощував їх в кількості 13 штук  до 08 жовтня 2021 року ,коли  в ході обшуку  їх було виявлено та вилучено . 
Крім того, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, зірвав з вирощених ним за місцем проживання рослин коноплі листки та верхівки, після чого висушив, частину подрібнив, таким чином, незаконно придбав та виготовив наркотичний засіб - канабіс, обіг якого обмежений, який зберігав за  місцем проживання без мети збуту,  для особистого вживання до 08 жовтня 2021 року, коли  в ході  обшуку було виявлено та вилучено: подрібнену речовину рослинного походження, яка згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, масою 0,5926 г в перерахунку на суху речовину; нашарування речовини коричневого кольору на поверхнях полімерної пляшки та металевого наперстка згідно висновку експерта містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу, масою в перерахунку на суху речовину 0,811 г та 4,0183 г; речовини рослинного походження  зеленого кольору, які згідно висновку експерта є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, загальною масою 104,5396 г в перерахунку на суху речовину.
 
Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на суворість  призначеного  покарання, просить змінити судові рішення та  призначити йому    покарання  у виді штрафу.
Зазначає, що місцевий суд  повною мірою не врахував  його стан здоров'я те, що він є інвалідом ІІ групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату,  має супутні хронічні  хвороби та періодично лікується, крім того,  не взято до уваги  що він отримує пенсію по інвалідності, тому може сплатити штраф,  а також  здійснює догляд за хворою матір`ю.
В свою чергу, суд апеляційної інстанції  ці обставини теж проігнорував, ухвалу  вважає  необґрунтованою.  
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
Прокурор ОСОБА_5 , в суді касаційної інстанції, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги сторони захисту, просила залишити її без задоволення.
 
Межі розгляду матеріалів кримінального провадження у касаційному суді
За змістом ст. 433 КПК України суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого. 
При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. При перевірці доводів касаційної скарги суд виходить із фактичних обставин, встановлених судами. 
Висновки суду про доведеність винуватості  ОСОБА_6 та кваліфікація його дій  за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК  України у касаційному порядку не оскаржуються. Доводи касаційної скарги засудженого стосуються лише  суворості  призначеного  покарання.  
 
Мотиви суду
Положеннями ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.  
Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.  
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного,  які підлягають обов`язковому врахуванню. 
Обираючи ОСОБА_6 покарання, місцевий суд врахував дані про особу засудженого,  який  вину у вчиненому визнав, раніше не  судимий, на спеціальних обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває,  є інвалідом ІІ групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, неодружений, непрацевлаштований,  має постійне місце проживання та реєстрації.  
Обставиною, що пом`якшує покарання визнано -  щире каяття, обставини, які обтяжують покарання - відсутні.    
Поряд з цим, суд дав належну оцінку ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень які, згідно ст.12 КК України, є кримінальними проступками, за які законом передбачені альтернативні види покарань, найсуворіший - обмеження волі. 
Водночас, врахував особливості конкретних кримінальних правопорушень, зокрема те, що вчинені ОСОБА_6 кримінальні проступки пов`язані із незаконним обігом наркотичних речовин, а отже становлять підвищену суспільну небезпечність. Взято до уваги й кількість  наркотичних речовин, вилучених у засудженого, які він виготовляв та зберігав у своєму домогосподарстві, а також те, що його злочинна діяльність була припинена лише втручанням працівників правоохоронних органів, що у свою чергу,  вказує на небажання винного стати на шлях виправлення.    
Урахувавши всю сукупність наведених обставин та даних про особу винного, серед яких й ті, про які йдеться у касаційній скарзі, суди  дійшли  обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді арешту. 
Що стосується тверджень засудженого про те,  що він отримує пенсію по інвалідності, а тому  може сплатити штраф, однак суди  цього не врахували, як наслідок  не призначили  більш м`який вид покарання, то такі не заслуговують на увагу.  
Відповідно до ст.53 КК України призначаючи штраф та  визначаючи його розмір, суд враховує майновий стан винного. 
ОСОБА_6 в силу стану здоров`я не працює, отримує пенсію по інвалідності, а також оплачує власне лікування через наявність хронічних та супутніх захворювань, має на утриманні хвору матір, тому призначення  покарання у виді штрафу буде для нього надмірним тягарем і може  поставити його в скрутне матеріальне становище. 
Таким чином, підстав для пом`якшення покарання, як про те безпідставно йдеться у касаційній скарзі,  колегія суддів не убачає.  
Суд вважає, що призначене   ОСОБА_6 місцевим судом остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень,   у виді трьох місяців арешту,    є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості кримінальних правопорушень, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. 
Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою,  в повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 370, 419 КПК України, тому касаційні доводи засудженого  в цій частині теж безпідставні.
Матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального чи неправильне застосування кримінального законів, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, а тому підстав для задоволення касаційної скарги немає.
У зв`язку з цим та,  керуючись статтями 434, 436,  438, 441,442 КПК України, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення слід залишити без зміни.                 
                                                                                                                                                                                                                                          
З цих підстав Суд ухвалив:
 
Вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 лютого 2022  року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не  підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                                 ОСОБА_7                                     ОСОБА_3