ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року 
м. Київ

справа № 340/4956/22
адміністративне провадження № К/990/8526/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В.,  Калашнікової О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року, постановлену у складі судді Брегей Р.І. та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року, ухвалену у складі колегії суддів: Суховарова А.В. (доповідач), Головко О.В., Ясенової Т.І.,
І. Суть спору
1. Державна служба України з безпеки на транспорті 20 жовтня 2022 року звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просить стягнути штраф в сумі 136   000 грн. 
1.1. Позивач вказує, що постановами ВА004 від 21.07.2022 та ВА005 від 21.07.2022 на відповідача накладені штрафи по 68 000 грн кожною постановою за невиконання рішень про вжиття обмежувальних заходів відповідно до пункту 2 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
ІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
2. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року позовну заяву повернуто позивачу, відповідно до п.8 ч.4   ст.169 КАС України.
3. Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що не завершився, встановлений приписами частини 2 статті 122 КАС України, шестимісячний строк звернення до суду стосовно оскарження постанов Відділу. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 оскаржив постанови Відділу у судовому порядку. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від   24 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі №340/4385/22. Строк звернення Служби до суду розпочне відлік з дня набрання чинності рішенням суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
4. Позивач оскаржив це рішення в апеляційному порядку.
5. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 07 лютого                 2023 року ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року залишено без змін.
6. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що суб`єкт владних повноважень прийняв рішення про накладання штрафу, звернутись до суду про його стягнення він може тільки після спливу строку, наданого фізичній або юридичній особі для оскарження в судовому порядку рішення про накладання штрафу. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що право на звернення до суду у Державної служби України з безпеки на транспорті виникне в разі, якщо за наслідками розгляду справи №340/4385/22 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанов про накладання штрафів ці постанови залишаться в силі.
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
7. Не погоджуючись з такими рішеннями суду першої та апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаються на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
8. Свої вимоги скаржник мотивує тим, що імперативною нормою, яка встановлює для суб`єкта владних повноважень строк на звернення до суду є частина друга статті 122 КАС України, відповідно до якої таким строком є 3 місяці з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень. Ані статтею 122 чинного КАС України, ані статтею 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» не встановлено іншого строку на звернення контролюючим органом до суду. Крім того, відповідні норми права також не врегульовують питання відтермінування вказаного строку та не пов`язують із настанням будь-яких умов, крім як несплата штрафу. 
8.1. Крім того, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції також не взяв до уваги, що покладання на суб`єкта владних повноважень обов`язку щодо неухильного дотримання строків є таким, що імперативним, а у разі його порушення, судами застосовуються наслідки порушення строків на звернення до суду.
8.2. Позивач зазначає, що позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому повноваження на пред`явлення визначених законом вимог. При цьому, положення статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» пов`язують початок перебігу строку на звернення до суду із 15-денним терміном на сплату суб`єктом господарювання штрафу в добровільному порядку.
8.3. При цьому, скаржник зауважує, що вищенаведене твердження суду апеляційної інстанції спростовується висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14.08.2020 у справі № 640/16216/19, зокрема: «положеннями Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» факт оскарження суб`єктом господарювання в судовому порядку постанови про накладення штрафу не визначено обставиною, яка зупиняє дію відповідної постанови чи обов`язок щодо сплати накладеного нею штрафу, відтак факт звернення відповідача до суду з позовом щодо оскарження постанов не є обставиною, яка зупиняє право позивача на пред`явлення позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення законодавства про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».
8.4. Крім того, позивач посилається на порушення судами норм процесуального права, яке виразилося у тому, що суди попередніх інстанцій не було досліджено дотримання Укртрансбезпекою вимоги статтей 122, 160 КАС України. Разом з тим, при вирішенні питання про відкриття провадження за адміністративним позовом Державної служби України з безпеки на транспорті, суди надавали оцінку строку звернення з адміністративним позовом до суду першої інстанції фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 .
8.5. Скаржник також зазначає, що судами першої та другої інстанції порушено право на доступ до правосуддя, що є наслідком ненаповнення Державного бюджету.
9. Відповідач своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до   статті 338 КАС України   не перешкоджає касаційному перегляду справи.
IV. Джерела права й акти їх застосування 
10. Положеннями частини 4   статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України   передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених   Конституцією   та законами України.
11. Згідно з частиною першою   статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України   позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
12. Положеннями частини другої   статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України   встановлено різні строки звернення до адміністративного суду для суб`єктів владних повноважень та для інших осіб.
13. Відповідно до абзацу 1 частини другої   статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України   для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
14. Абзацом 2 частини другої   статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України   визначено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
15. Відповідно пункту 8 частини четвертої   статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України   позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою   статті 122 цього Кодексу.
V. Оцінка Верховного Суду
16. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
17. Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, керувався пунктом 8 частини четвертої   статті 169 КАС України, яким передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою   статті 122 цього Кодексу.
18. Як встановлено судами попередніх інстанцій, підставою для виникнення обов`язку щодо сплати заявленої до стягнення суми адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу стали дві постанови, якими позивач наклав на ФОП ОСОБА_1 штраф у загальній сумі 136000 грн. за порушенням ним вимог пункту 2 частини 4 статті 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції". 
19. У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 136000 грн., накладений на нього вказаними постановами.
20. Так, підставами, які надали позивачу право на пред`явлення позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 136000 грн., є встановлення факту несплати позивачем відповідного штрафу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанов про його накладення.
21. Суд зазначає, що згідно з ч. 6 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції"   кожний штраф оформляється окремою постановою. Постанова надсилається суб`єкту господарювання не пізніше наступного робочого дня за днем її оформлення. 
Суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення.
У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.
Суб`єкт господарювання має право оскаржити рішення органу ринкового нагляду про накладення штрафу до керівника органу ринкового нагляду, а також у судовому порядку. У разі оскарження рішення у суді суб`єкт господарювання сплачує штраф після прийняття відповідного рішення керівником органу ринкового нагляду або судом.
22.   З аналізу вказаних вище норм      Закону вбачається, що перебіг тримісячного строку звернення Головного управління Держспоживслужби в Київській області до суду із позовом про стягнення суми штрафу, визначеного відповідною постановою позивача, починається після спливу 15-денного строку з дня одержання суб`єктом господарювання копії відповідного рішення позивача.
23. Така правова позиція відповідає практиці Верховного Суду у постановах від 17.09.2021 по справі № 420/473/20 та від 08.09.2021 по справі № 420/1643/20 та від 14.08.2020      по справі №640/16216/19.
24. Разом з тим, приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вище постанови про накладення штрафу оскаржені відповідачем у судовому порядку та ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від   24 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі №340/4385/22. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що право на звернення до суду у Державної служби України з безпеки на транспорті виникне в разі, якщо за наслідками розгляду справи №340/4385/22 за позовом ОСОБА_1 про скасування постанов про накладання штрафів ці постанови залишаться в силі. При цьому, строк звернення Служби до суду розпочне відлік з дня набрання чинності рішенням суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
25. Проте, положеннями   Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції»   факт оскарження суб`єктом господарювання в судовому порядку постанови про накладення штрафу не визначено обставиною, яка зупиняє дію відповідної постанови чи обов`язок щодо сплати накладеного нею штрафу, відтак факт звернення відповідача до суду з позовом щодо оскарження постанов від   20 жовтня 2022 року не є обставиною, яка зупиняє право позивача на пред`явлення позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафу за порушення законодавства про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції.
26. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі №Початок форми6406640/16216/19.Кінець форми
27. При цьому, у випадку одночасного пред`явлення позову про стягнення штрафу та скасування постанови, на підставі якої накладено цей штраф, суд уповноважений зупинити провадження у справі про стягнення штрафу.
28. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03.11.2022 у справі №Початок форми340/7978/21.Кінець форми
29. Разом з тим, судами попередніх інстанцій не було встановлено, коли відповідач отримав копії постанов від 21.07.2022 року №№ ВА004, ВА005 про накладення штрафу.
30. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про передчасність висновків суду першої інстанції про повернення позовної заяви позивачу.
31. Частинами першою та другою   статті 341 КАС України   передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
32. Отже, Верховний Суд позбавлений можливості надати правову оцінку наведеним вище доводам скаржника, оскільки судами попередніх інстанцій з цього питання не встановлювалися обставини справи та не досліджувалися наявні у справі докази. 
33. Частиною 1 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України   передбачено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
34. Таким чином, зважаючи на приписи   статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржені судові рішення скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття позовного провадження.
VІ. Судові витрати
35. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями   3,   341,   345,   349,   353,   355,   356,   359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити частково.
2. Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 жовтня              2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Кіровоградського окружного адміністративного суду на стадії вирішення питання щодо відкриття позовного провадження.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М.В. Білак

                                                                                                    О.В. Калашнікова