ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року	Львів	Справа № 500/4576/22 пров. № А/857/5516/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:             Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року, головуючий суддя – Подлісна І.М., ухвалене о 11:43 год. у м. Тернополі, повний текст якого складено 13.03.2023 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови в частині,-

                                                                  В С Т А Н О В И В:

В грудні 2022 року позивач – ТзОВ «Біоенергопродукт» звернулося в суд з позовом до НКРЕКП, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову №1235 від 30.09.2022 року в частині пункту 905 додатка до вказаної постанови. 
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що застосовуючи до нього найменш сприятливий коефіцієнт «зеленого» тарифу, передбачений Законом, у спірній постанові відповідач не врахував усіх обставин, діяв по відношенню до позивача дискримінаційно, не дотримався необхідного балансу між несприятливими для позивача наслідками, які настали для позивача, та рішенням, що було відповідачем ухвалене.      
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано пункт 905 додатку до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг  №1235 від 30 вересня 2022 року.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, НКРЕКП оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідач діяв відповідно до вимог статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», в редакції, що чинна на момент звернення Ліцензіата з заявою про встановлення «зеленого» тарифу (17.08.2018 року), фіксований мінімальний розмір «зеленого» тарифу позивачу встановлено на рівні 6,79 євроцентів за 1 кВт/год, з урахуванням коефіцієнту 1,26 та в подальшому здійснюється лише його перерахунок в національну грошову одиницю України - гривню.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ТзОВ «Біоенергопродукт» зареєстроване як юридична особа з 05.04.2011 року, здійснює такий вид діяльності як виробництво електроенергії.
20.06.2018 року ТзОВ «Біоенергопродукт» було введено в експлуатацію вітро- та      геліоелектростанції по вулиці Бережанська, 57 у селі Куряни Бережанського району Тернопільської області 1 (черга) відповідно до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) № ТП141181711217 від 20.06.2018 року, що встановлено рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року у справі №500/2782/19, яке набрало законної сили (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93468600).
НКРЕКП на підставі поданих Товариством документів, у тому числі тих, що підтверджують технічні характеристики двох вітрогенераторних установок, встановлених на турбінах Enercon Е-70 Е4, які розміщені на вітро- та гелеоелектростанції (1 черга) по вулиці Бережанська, 57 у селі Куряни Бережанського району Тернопільської області, було визначено номінальну активну електричну потужність вітрогенераторних установок ТзОВ «Біоенергопродукт» на рівні 2000 кВт, що не заперечується сторонами, та встановлено тим же судовим рішенням у справі №500/2782/19.
Відповідач 30 вересня 2022 року відповідачем було прийнято постанову №1235, п. 905 додатка якої позивачу встановлено «зелений» тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська обл., Бережанський р-н, с. Куряни, вул. Бережанка, 57) в розмірі 2,4661 гривень без ПДВ за 1 кВт.
Позивач вважає, що ця постанова в частині пункту, який стосується його, є протиправною, оскільки «зелений» тариф ТзОВ «Біоенергопродукт» має визначатися виходячи з коефіцієнту 1,89, а не 1,26.
Мотиви позову зводяться до того, що законодавець нечітко визначив коефіцієнт «зеленого» тарифу для вітроелектростанції потужністю 2000 кВт, позаяк такий показник включається у значення вислову «від 600 кВт, але не більше 2000 кВт» (коефіцієнт 1,26) та вислову «від 2000 кВт та більше» (коефіцієнт 1,89). При цьому таким обставинам справи, як зазначає позивач, була надана правова оцінку у адміністративній справі №500/2782/19 за позовом ТзОВ «Біоенергопродукт» до НКРЕКП про визнання протиправними та скасування постанови НКРЕКП №1240 від 27.06.2019 року в частині пункту 364 додатка до постанови №1240 від 27.06.2019 року та постанови НКРЕКП №1991 від 24.09.2019 року в частині пункту 440 додатка до постанови №1991 від 24.09.2019 року, у якій призначалася лінгвістична семантико-текстуальна експертиза писемного мовлення саме в частині тлумачення висловів «не більше 2000 кВт» та «від 2000 кВт і більше».
Задовольняючи адміністративний позову, суд першої інстанції виходив з того, що лексичний і семантичний аналіз наведених норм частини двадцять другої статті 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», свідчить, що структура висловів «від 600 кВт, але не більше 2000 кВт» і «від 2000 кВт та більше», допускає множинне її тлумачення, позаяк показник 2000 кВт включається до обох категорій.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, виходячи з наступного.
Закон України «Про альтернативні джерела енергії» від 20.02.2003 року №555-VI (далі - Закон № 555-VI), визначає правові, економічні, екологічні та організаційні засади використання альтернативних джерел енергії та сприяння розширенню їх використання у паливно-енергетичному комплексі.
Відповідно до статті 2 Закону №555-VI, законодавство України про альтернативні джерела енергії базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів, які регулюють відносини у цій сфері.
Згідно з частиною 1 статті 9-1 Закону №555-VI, «зелений» тариф встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, у тому числі на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), генеруючих установках приватних домогосподарств, споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).
Частиною 3 статті 9-1 Закону №555-VI визначено, що «зелений» тариф встановлюється для кожного суб`єкта господарювання, який виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії, за кожним видом альтернативної енергії та для кожного об`єкта електроенергетики або для кожної черги будівництва електростанції (пускового комплексу).
Відповідно до частини 22 статті 9-1 Закону № 555-VI коефіцієнт «зеленого» тарифу: - для електричної енергії, виробленої з енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, введених в експлуатацію в період з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року становить 1,26; - для електроенергії, виробленої з енергії вітру вітроелектростанціями, які складаються з вітроустановок одиничною встановленою потужністю від 2000 кВт та більше, введених в експлуатацію в період з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року становить 1,89.
Згідно з частиною 25 статті 9-1 Закону № 555-VI підтвердженням факту та дати введення в експлуатацію об`єкта електроенергетики, у тому числі черги будівництва електричної станції (пускового комплексу), генеруючої установки споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність якої не перевищує 150 кВт, що виробляє електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), є виданий уповноваженим органом сертифікат, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації, або зареєстрована відповідно до законодавства декларація про готовність об`єкта до експлуатації
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року № 222-VIII (далі - Закон № 222-VIII), передбачено, що ліцензійні умови - нормативно-правовий акт Кабінету Міністрів України, іншого уповноваженого законом органу державної влади, положення якого встановлюють вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання ліцензіатом, та вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.
Відповідно до пунктів 1 та 3 частини 2 статті 6 Закону № 222-VIII, орган ліцензування для цілей цього Закону за відповідним видом господарської діяльності, зокрема, отримує та розглядає заяву з документами, а також повідомлення, подання яких до органу ліцензування передбачено законом, і за результатом їх розгляду приймає рішення, про: залишення заяви без розгляду; видачу ліцензії або відмову у видачі ліцензії; переоформлення ліцензії; зупинення дії ліцензії повністю або частково; відновлення дії ліцензії повністю або частково; анулювання ліцензії повністю або частково; розширення або звуження провадження виду господарської діяльності ліцензіатом; видачу інших документів, визначених законом, що стосуються повноважень органу ліцензування.
Рішення про видачу, переоформлення, відновлення дії ліцензії повністю або частково, розширення, звуження провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, набирають чинності з дня внесення запису про них до ліцензійного реєстру.
Здійснює контроль за додержанням ліцензіатами вимог ліцензійних умов.
На час введення позивачем в експлуатацію вітро- та  геліоелектростанції по вул. Бережанська, 57 у с. Куряни Бережанського району Тернопільської області 1 (черга) діяли Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 27.12.2017 року № 309 (далі - Ліцензійні умови).
Відповідно до пункту 1.1 Ліцензійних умов, цими умовами встановлено вичерпний перелік документів, які додаються до заяви про отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії (далі - ліцензована діяльність), а також визначають вичерпний перелік вимог, обов`язкових для виконання під час провадження ліцензованої діяльності.
Згідно з пунктом 1.4 у цих Ліцензійних умовах терміни вживаються в таких значеннях:
встановлена потужність - номінальна активна електрична потужність електрогенеруючого обладнання, призначеного для виробництва електричної енергії або комбінованого виробництва електричної та теплової енергії, що входить до складу об`єкта електроенергетики, з якою електрогенеруюче обладнання може тривалий час працювати без перевантаження відповідно до технічної документації або паспорта на обладнання;
загальна ліцензована електрична потужність - сумарна встановлена потужність електрогенеруючого обладнання всіх об`єктів електроенергетики ліцензіата, на яких провадиться господарська діяльність з виробництва електричної енергії;
Отже, виходячи з аналізу наведених термінів, загальна ліцензована електроенергетична потужність ліцензіата визначається, як сумарна номінальна активна електрична потужність генераторів чи іншого обладнання, що використовується для перетворення енергетичних ресурсів будь-якого походження на електричну енергію, що входять до складу електричних станцій, у тому числі введені в експлуатацію черги будівництва електричної станції (пускові комплекси).
З метою збільшення коефіцієнту використання встановленої потужності існуючих вітрових електростанцій за рахунок короткочасного перевищення номінальної потужності генеруючого обладнання наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15.03.2017 року № 197, було внесено зміни до Технічної експлуатації електричних станцій і мереж. Правила, затверджених наказом Міністерства палива і енергетики України від 13.06.2003 № 296 (далі - Правила № 197).
Відповідно до пункту 11.2.4 Правил №197 під час експлуатації вітрових електроустановок повинні суворо дотримуватися всі її режимні параметри, задані заводом-виробником, і виконуватися умови її безпосереднього підключення до промислової мережі через трансформаторний пункт у складі ВЕС. У випадку наявності на площадці ВЕС вітрового потенціалу достатнього для збільшення встановлених режимних параметрів ВЕУ, допустимість яких підтверджена виробником, ВЕС може короткочасно перевищувати свою номінальну потужність не більше ніж на 5%.
Пунктом 11.2.15 року Правил №197 визначено, що номінальна потужність ВЕУ може бути перевищена в обсягах і протягом часу, встановленого виробником. Перевищення номінальної потужності більш ніж на 5% заборонено. Оскільки постійне використання електрогенеруючого обладнання в максимальному режимі неможливе, так як призводить до його швидкого зношення і непередбачуваних аварійних ситуацій.
Розділом ІІІ Норм технологічного проектування енергетичних систем і електричних мереж 35 кВ і вище, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 04 серпня 2014 року №543, передбачено, що номінальна потужність електростанції, що працює на ВДЕ - номінальна активна потужність електростанції в точці приєднання, яка визначається сумарною встановленою потужністю статичних або електромеханічних машин, що виробляють електричну потужність синусоїдального струму промислової частоти, яка віддається в мережу загального призначення.
Отже, сумарна встановлена потужність визначає номінальну потужність електростанції, що працює на ВДЕ, а тому встановлена потужність не може бути максимальною потужністю електрогенеруючого обладнання.
Ввизначення терміну «встановлена потужність» як номінальна активна електрична потужність електрогенеруючого обладнання, окрім Ліцензійних умов №1467, вживається і в інших підзаконних нормативно-правових актах центральних органів державної влади, які застосовуються у сфері у якій позивач веде ліцензовану господарську діяльність.
Відповідно підпункту 2 пункту 2.2 Ліцензійних умов №1467, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог, зокрема, повідомляти НКРЕКП про всі зміни даних, які були зазначені в документах, що додавалися до заяви про отримання ліцензії, не пізніше одного місяця з дня настання таких змін.
На засіданні НКРЕКП, 11.09.2018 року розглянуто питання про зміну для ТзОВ «Біоенергопродукт» встановленої потужності електрогенеруючого обладнання, згідно з ліцензією на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, за результатами розгляду якого, прийнято постанову НКРЕКП від 11.09.2018 року № 984 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 22 листопада 2012 року № 1487».
Відповідно до пункту 10 додатка до вказаної постанови, визначено місце провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії ТзОВ «Біоенергопродукт»: назва об`єкта електроенергетики (у тому числі черги будівництва, пускового комплексу) - вітро- та геліоелектростанція (1 черга); місцезнаходження об`єкта електроенергетики (у тому числі черги будівництва, пускового комплексу) - Тернопільська область, Бережанський район, с. Куряни, вул. Бережанка, 57; встановлена потужність електрогенеруючого обладнання, кВт - 4000,00 (по 2000 кВт на кожну вітроустановку).
Отже, технічними документами на вітрові установки, які позивач ввів в експлуатацію, а також контрактом на купівлю-продаж вітрових установок підтверджується те, що номінальна, тобто встановлена потужність кожної вітроустановки становить 2000 кВт, а максимальна 2085 кВт.
Таким чином, враховуючи наведені вище правові норми та той факт, що номінальна потужність кожної вітроустановки, які були введені в експлуатацію 20.06.2018 року, в рамках 1 черги будівництва вітро - та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, с. Куряни, вул. Бережанка, 57, становить 2000 кВт, апеляційний суд дійшов висновку про те, що відповідач, при розрахунку «зеленого» тарифу для позивача, правильно застосовував коефіцієнт «зеленого» тарифу 1.26, як для ВЕС, одинична встановлена потужність всіх вітроустановок якої від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, що була введена в експлуатацію з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року включно.
Аналізуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність оспорюваного рішення відповідача в частині пункту 905 додатка до постанови НКРЕКП №1235 від 30.09.2022 року, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.  
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг задовольнити, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №500/4576/22 – скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 03.05.2023 року.