ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18598/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді Шелест С.Б., суддів Горяйнова А.М.,  Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Департаменту поліції охорони Національної поліції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції охорони Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 
УСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту поліції охорони Національної поліції України (далі також - Департамент поліції охорони, відповідач), в якому просила суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до вислуги років та стажу служби у поліції наявної вислуги років у податковій міліції;
зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до вислуги років та стажу служби у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції за період з 01.08.2000 по 26.04.2016, що становить 15 років 08 місяців 25 днів та з урахуванням цієї вислуги років, провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю відмови Департаменту охорони поліції у зарахуванні до стажу служби в органах поліції, який враховується при призначенні надбавки за вислугу років та обчисленні додаткової оплачуваної відпустки, періоду попередньої служби позивача в податковій міліції. 
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 09.09.2022 позов задовольнив частково:
визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до вислуги років та стажу служби у поліції наявну вислугу років у податковій міліції; 
зобов`язав відповідача зарахувати позивачу до вислуги років та стажу служби у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції за період з 01.08.2000 по 26.04.2016, що становить 15 років 08 місяців 25 днів та з урахуванням цієї вислуги років, провести перерахунок і виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції;
стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції охорони Національної поліції України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. 
У поданій апеляційній скарзі Департамент поліції охорони із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Суд першої інстанції установив, що ОСОБА_1 , майор поліції, проходить службу в органах поліції на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу внутрішніх розслідувань Департаменту поліції охорони Національної поліції України.
Згідно з наказом Академії Державної податкової служби України від 05.08.2000 №  1790 позивач з 01.08.2000 була прийнята на службу до органів податкової міліції.
Відповідно до наказу Центрального офісу з обслуговування великих платників Міжрегіонального головного управління ДФС від 25.04.2016 № 292-0 майор податкової міліції ОСОБА_1 , старший оперуповноважений відділу викриття економічних злочинів оперативного управління Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС звільнена з посади та з податкової міліції з 26.04.2016 за пунктом 64 підпунктом «г» (через скорочення штатів). Вислуга станом на 26.04.2016 у календарному обчисленні складає 15 років 08 місяців 25 днів. 
Згідно з наказом Управління поліції охорони м. Києві від 21.08.2020 № 137 о/с позивач з 25.08.2020 прийнята на службу в Національну поліцію України.
Наказом Департаменту поліції охорони від 31.03.2021 №  56 о/с позивач призначена на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу внутрішніх розслідувань управління кадрового забезпечення Департаменту поліції охорони Національної поліції України; згідно зі статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №  580-VIII (далі - Закон №  580-VIII) позивачу встановлений стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, станом на 01 квітня 2021 року - 00 років 07 місяців 06 днів.
24.05.2021 позивач звернулась до Департаменту поліції охорони Національної поліції України із рапортом №  1986/43/4-2021 щодо перерахунку стажу служби в поліції з урахуванням періоду попередньої служби в податковій міліції з 01.08.2000 по 26.04.2016 у кількості 15 років 08 місяців 25 днів.
Листом від 27.05.2021 №  2065/43/4/01-2021 Департамент поліції охорони відмовив позивачу у зарахуванні до стажу служби в органах поліції періоду служби в податковій міліції.
Вказуючи на протиправність зазначеної відмови, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови Департаменту поліції охорони у зарахуванні до стажу служби в органах поліції позивача стажу її служби в податковій міліції. Зазначена позиція суду першої інстанції ґрунтується на тому, що служба позивача в органах податкової міліції здійснювалась у порядку, установленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, тобто, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, у зв`язку з чим повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону №  580-VIII.
Апеляційна скарга Департаменту поліції охорони Національної поліції України мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Наголошено, що при вирішення питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати виключно приписи частини другої статті 78 Закону №  580-VIII, якими встановлений вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) стажу служби в поліції, серед якого служба в податковій міліції відсутня. 
Апелянт також зауважив, що у період з 25.08.2020 по 01.04.2021 позивач проходила службу в Голосіївському районному відділі Управління поліції охорони в м   Києві, яке є окремою юридичною особою, у зв`язку з чим зобов`язання Департаменту поліції охорони провести перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції за період з 25.08.2020 по 01.04.2021 є безпідставним. 
Додатково апелянт зазначив про відсутність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції охорони 908,00 гривень судового збору, оскільки відповідач утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах. 
Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, погоджуючись із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, вважає за необхідне зазначити наступне. 
Згідно зі статтями 1, 2 Закону № 580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (частиною перша статті 59 Закону № 580-VIII).
Відповідно до частини першої статті 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» від 04.12.1990 №509-XII (далі - Закон №509-XII, який був чинний у період служби позивача у податковій міліції з 01.08.2000 по 20.11.2012, податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Завданнями податкової міліції є: запобігання злочинам та іншим правопорушенням у сфері оподаткування, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук платників,  які ухиляються від сплати податків, інших платежів; запобігання корупції в органах державної податкової служби та виявлення її фактів; забезпечення безпеки діяльності працівників органів державної податкової служби, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків.
Згідно зі статтею 21 Закон №509-XII податкова міліція відповідно до покладених на неї завдань: приймає і реєструє заяви, повідомлення та іншу інформацію про злочини і правопорушення, віднесені до її компетенції, здійснює в установленому порядку їх перевірку і приймає щодо них передбачені законом рішення; здійснює відповідно до закону оперативно-розшукову діяльність, досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, а також проводить дізнання та досудове (попереднє) слідство в межах своєї компетенції, вживає заходів до відшкодування заподіяних державі збитків; виявляє причини і умови, що сприяли вчиненню злочинів та інших правопорушень у сфері оподаткування, вживає заходів до їх усунення; забезпечує безпеку діяльності органів державної податкової служби та їх працівників, а також захист працівників від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням ними службових обов`язків; запобігає корупції та іншим службовим порушенням серед працівників державної податкової служби; збирає, аналізує, узагальнює інформацію щодо порушень податкового законодавства, прогнозує тенденції розвитку негативних процесів кримінального характеру, пов`язаних з оподаткуванням.
Частина перша статті 24 Закону №509-XII визначала, що особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ.
Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і  правового  захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію" (стаття 26 Закону №509-XII).
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні» від 05.07.2012 № 5083-VI, який набрав чинності з 12.08.2012, Податковий кодекс України, серед іншого, доповнений розділом XVIII-2 (Податкова міліція).
Згідно з пунктом 348.1 статті 348 Податкового кодексу України (далі - ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.
Завданнями податкової міліції є: запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у сфері оподаткування та бюджетній сфері, їх розкриття, розслідування та провадження у справах про адміністративні правопорушення; розшук осіб, які переховуються від слідства та суду за кримінальні та інші правопорушення у сфері оподаткування та бюджетній сфері; забезпечення безпеки діяльності працівників контролюючих органів, захисту їх від протиправних посягань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків (пункт 348.2 статті 348 ПК України).
Згідно з пунктом 353.1 статті 353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
Відповідно до пункту 356.1 статті 356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».
За змістом частини першої у взаємозв`язку з пунктом 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Питання наявності правових підстав для зарахування поліцейському стажу служби в органах податкової міліції до стажу служби в поліції було предметом дослідження Верховним Судом при розгляді справи № 826/16143/18.
Так, у постанові від 07.10.2020 у справі № 826/16143/18 за схожих фактичних обставин справи і правового регулювання спірних відносин Верховний Суд, проаналізувавши повноваження, завдання та функції податкової міліції та відповідних підрозділів поліції, дійшов висновку, що ці органи здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Враховуючи зазначене, Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувалися та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.
Отже чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством статус осіб, які проходили службу в органах податкової міліції, прирівнювався до статусу осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ України. Відповідно, стаж служби в  податковій міліції має зараховуватися до стажу служби в поліції на підставі пункту 3 частини другої статті 78 Закону № 580-VIII.
Зазначена позиція суду також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 02.06.2022 у справі № 280/8419/20, від 11.11.2021 у справі №  280/8419/20.
Згідно з матеріалами справи позивач з 01.08.2000 прийнята на службу до органів податкової міліції; звільнена з посади старшого оперуповноваженого відділу викриття економічних злочинів оперативного управління Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Луганську Міжрегіонального головного управління ДФС та з податкової міліції 26.04.2016; вислуга років станом на 26.04.2016 у календарному обчисленні складає 15 років 08 місяців 25 днів. 
За вказаних обставин та наведеного правового регулювання, позиція суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до вислуги років та стажу служби в поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції за період з 01.08.2000 по 26.04.2016, що становить 15 років 08 місяців 25 днів, є обґрунтованою. 
Колегія суддів апеляційного суду також не погоджується із доводами апеляційної скарги щодо відсутності підстав для включення до стажу служби позивача періоду навчання в Академії податкової служби України, оскільки згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 , копія якої наявна в матеріалах справи, позивач прийнята на службу до органів податкової міліції саме 01.08.2000. Тобто, саме із вказаної дати починається відлік служби позивача в органах податкової міліції, яка в силу вимог пункту 353.1 статті 353 ПК України прирівнювалася до служби в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.
Так само суд апеляційної інстанції зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що виявилося, за посиланням апелянта, у безпідставному зобов`язанні відповідача провести перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення в частині надбавки за період з 25.08.2020 по 01.04.2021, оскільки згідно з резолютивною частиною оскаржуваного рішення період, за який відповідач має здійснити перерахунок, судом першої інстанції не визначався. 
Також колегія суддів апеляційного суду не погоджується із доводами апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань сплаченого позивачем судового збору, оскільки розподіл судових витрат у вказаній частині відповідає як вимогам частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, так і вимогам підпункту 9 пункту 5 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877, які передбачають фінансування певних виплат поліції охорони, у тому числі, за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції, яка, у свою чергу, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету. 
Враховуючи викладене, зважаючи на встановлені у справи обставини та за наведеного правового регулювання, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову у відповідній частині. 
Доводи апеляційної скарги зазначеного висновку суду першої інстанції не спростовують. Правова оцінка встановлених обставин судом першої інстанції дана правильно, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. 
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту поліції охорони Національної поліції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 вересня 2022 року у справі №  640/18598/21 - без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Cуддя-доповідач                                                                      С.Б. Шелест
Судді                                                                                          А.М. Горяйнов
                                                                                                    О.Є. Пилипенко