Постанова  
Іменем  України
 
24 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 753/10433/21
 
провадження № 61-246св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., 
Луспеника Д. Д., 
 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»;
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року у складі судді 
Каліушка Ф. А. та постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Поливач Л. Д., 
Шкоріної О. І., 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року 
у кримінальному провадженні № 753/8631/19:
 - ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначено йому покарання 
у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки; на підставі положень статті 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 
2 (два) роки; на підставі вимог статті 76 КК України покладено на 
ОСОБА_2 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
 - цивільний позов потерпілого - ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого - ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 54 915,95 грн, стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого - ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 тис. грн, стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого - ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 15 тис. грн.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 травня 2021 року 
у кримінальному провадженні № 753/8631/19 вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року у частині вирішення цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 скасовано з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до позовної заяви, з урахуванням збільшення позовних 
вимог, ОСОБА_1 просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду у розмірі 144 023,12 грн, яка складається з: витрат на лікування у сумі 68 862,42 грн, витрат на послуги доглядальниці у сумі 
44 400 грн, витрат на придбання бандажу в сумі 1 820 грн, витрат 
на придбання милиць у сумі 580 грн, витрат на придбання ходунків у сумі 
1 164 грн, витрат, пов`язаних із пошкодженням одягу, телефону, годинника та велосипеду на загальну суму 15 194 грн, витрат на проведення експертизи із визначенням моральної шкоди у сумі 4 203 грн, витрат 
на правову допомогу у сумі 307 800 грн, а також моральну шкоду у сумі 
250 380 грн.
Цивільний позов мотивований тим, що 08 лютого 2018 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог пунктів 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України). Порушення вимог ПДР України 
з боку водія ОСОБА_4 виразилися у тому, що він, керуючи вищевказаним транспортним засобом, під час початку руху по другорядній дорозі - вул. Вересневій у м. Києва, у напрямку вул. Тростянецької і виїзду на нерегульоване перехрестя з вул. Російською, не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надавши перевагу у русі велосипедисту - 
ОСОБА_1 , що рухався по головній дорозі проїзної частини 
вул. Російської в напрямку вул. Санаторної, внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на останнього.
Відповідно до висновку експерта від 19 квітня 2019 року № 042-639-2019 він, ОСОБА_1 , унаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої 
черепно-мозкової травми: садна лобної ділянки, крововиливів у речовину головного мозку у правій лобній частці, перелому правої лобної кістки, 
з розповсюдженням ліній перелому на лобну пазуху, перелому 
вилицево-орбітального комплексу, крововиливів на рівні переломів, закритої травми правої кисті: садна у ділянці правої кисті, перелому діалізу в дистальній третині 5-ї п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням уламків, множинних саден верхніх та нижніх кінцівок.
Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 03 лютого 2021 року, який набрав 05 травня 2021 року законної сили, у кримінальному проваджені № 753/8631/19 за вищевказаними подіями визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою 
статті 286 КК України.
В обґрунтування понесених майнових витрат ОСОБА_1 надав документи, які підтверджують факт понесення ним майнових витрат на лікування внаслідок отриманих у ДТП тілесних ушкоджень. Обґрунтовуючи розмір завданої йому моральної шкоди, ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він зазнав моральних страждань, які виразились у перенесенні фізичної, а також психологічної травми, яка пов`язана із тривалим процесом лікування та реабілітації, неможливістю пересуватися без допомоги ходунків, отримання першої групи інвалідності, втрат засобів для існування.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 31 травня 
2021 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином. Призначено справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»).
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової 
та моральної шкоди, завданої злочином, задоволено частково. Стягнуто 
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 100 тис. грн, а також витрати на правову допомогу у сумі 15 тис. грн.У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Частково задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 внаслідок вчинення відповідачем злочину зазнав моральних переживань, 
які були викликані фактом отримання внаслідок ДТП тяжких тілесних ушкоджень, що призвело до погіршення його стану здоров`я та завдало фізичних страждань у зв`язку із хірургічними втручанням, неможливістю пересуватися без допомоги ходунків, отриманням першої групи інвалідності. Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодування 
у сумі 100 тис. грн, суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, при цьому визнав недопустимим доказом наданий на обґрунтування цього розміру позивачем висновок соціально-психологічного дослідження № 22-07-19, складений за методикою 
проф. ОСОБА_5 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 
майнової шкоди у сумі 68 862,42 грн, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні підстави для покладення цивільно-правової відповідальності на ОСОБА_2 за завдані позивачу майнові збитки внаслідок ДТП, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», вимог до якої ОСОБА_1 не пред?явлено і доказів звернення позивача із вимогами до страхової компанії, а також відмови страхової компанії у виплаті страхового відшкодування останнім не надано. За таких обставин звернення потерпілого до винуватця ДТП з вимогами про стягнення завданої майнової шкоди є передчасним, оскільки суперечитиме меті інституту страхування.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди у розмірі 44 400 грн - витрати на послуги доглядальниці, а також, пов`язаних із пошкодженням одягу, телефону, годинника та велосипеду на загальну суму 15 194 грн, суд першої інстанції виходив із того, що зазначені витрати не підтверджені належними доказами, які б обґрунтовували зазначений розмір та підтверджували факт понесення майнових витрат, зокрема, на придбання одягу та на оплату послуг доглядальниці.
Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, обставин кримінальної справи, беручи до уваги фінансовий стан відповідача, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, наявність 
у невідповідностей у діях позивача вимогам ПДР України, суд вважав, що розумним та справедливим розміром понесених позивачем витрат на правову допомогу слід вважати витрати на суму 15 тис. грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишено без задоволення. Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - 
ОСОБА_6 - задоволено частково.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року  змінено, збільшено суму моральної шкоди, що підлягає стягненню 
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , з 100 тис. грн до 150 тис. грн. 
У решті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що на час настання ДТП цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна». Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0062140 ОСОБА_7 застрахував автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 (страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю 
і здоров`ю - 200 тис. грн; за шкоду, заподіяну майну - 100 тис. грн; розмір франшизи - 0,00 грн. 01 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до 
ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про здійснення страхового відшкодування. 06 грудня 2021 року ПрАТ «СК «Провідна» листом від 06 грудня 2021 року відмовила ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування у зв?язку 
з пропуском строку звернення до ПрАТ «СК «Провідна». Отже, станом на час розгляду справи судом першої інстанції у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача із вимогами до страхової компанії.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, оскільки позов у цій частині, який пред?явений до винуватця ДТП, є передчасним, так як звернення потерпілого з вимогами 
у такий спосіб суперечить меті інституту страхування.
Та обставина, що ОСОБА_1 01 грудня 2021 року звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою про здійснення страхового відшкодування, а остання листом від 06 грудня 2021 року відмовила у цій виплаті з підстав пропуску строку звернення до страхової, не призведе до відновлення порушеного права позивача на відшкодування майнової шкоди, так як предметом розгляду цієї справи є стягнення майнової шкоди саме з винуватця ДТП, 
а питання щодо правомірності рішення страхової компанії позивачем не ставилося.
Крім того, суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 
у частині відшкодування моральної шкоди, проте не в повній мірі врахував моральні страждання потерпілого внаслідок завдання йому шкоди та значення наслідків цього правопорушення для потерпілого. У зв`язку з цим апеляційний суд, з урахуванням стану здоров`я та вимушених змін у житті потерпілого, вважав справедливим збільшити суму завданої позивачу моральної шкоди з 100 тис. грн до 150 тис. грн, що буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.
Розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, який визначений судом першої інстанції, є співмірним з обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатами 
на виконання відповідних робіт, а також є пропорційним до задоволених позовних вимог.
Короткий зміст касаційної скарги 
У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення змінити шляхом зменшення сум, які підлягають стягненню 
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , а саме: моральної шкоди 
до 1 тис. грн, судових витрат до 200 грн. 
Отже, рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди не оскаржуються.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній малозначній справі та витребувано її матеріали з Дарницького районного суду м. Києва.
У лютому 2023 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не досліди усіх обставин справи, не врахували, що стороною позивача не надано доказів, які б підтверджували, що останній зазнав хірургічних втручань, змушений був пересуватись за допомогою ходунків та отримав групу інвалідності саме внаслідок тілесних ушкоджень, отриманих унаслідок ДТП, винним в якому визнано відповідача. Крім того, суди не врахували, що саме позивач своїми умисними діями викликав настання події, а відповідач лише невірно зреагував на ту небезпеку, яку свідомо створив сам потерпілий. Тобто 
має місце груба необережність самого потерпілого, а тому визначений судами передніх інстанцій (апеляційним судом збільшено) розмір моральної шкоди є завищеним та підлягає зменшенню, ураховуючи наявність вини обох учасників ДТП. 
Стягнутий судами розмір судових витрат, понесених позивачем 
на правничу допомогу, є завищеним, необґрунтованим і неспівмірним, 
так як не відповідає критеріям реальності, дійсності, необхідності 
та пропорційності. Суди не врахували, що вироком суду з відповідача 
на користь позивача вже стягнуто витрати на правову допомогу у розмірі 
15 тис. грн, які включали підготовку цивільного позову потерпілого 
у кримінальному провадженні.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення 
від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Судами встановлено, що 08 лютого 2018 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив порушення вимог пунктів 10.1, 16.11 ПДР України.
Порушення вищевказаних вимог ПДР України з боку водія ОСОБА_4 виразилися у тому, що він, керуючи вищевказаним транспортним засобом, під час початку руху по другорядній дорозі вул. Вересневій у м. Києва, 
в напрямку вул. Тростянецької і виїзду на нерегульоване перехрестя 
з вул. Російською, не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надавши перевагу у русі велосипедисту - ОСОБА_1 , що рухався по головній дорозі проїзної частини вул. Російської в напрямку вул. Санаторної, внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на останнього.
Відповідно до висновку експерта від 19 квітня 2019 року № 042-639-2019 ОСОБА_1 внаслідок вказаної ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження 
у виді закритої черепно-мозкової травми: садна лобної ділянки, крововиливів у речовину головного мозку у правій лобній частці, перелому правої лобної кістки, з розповсюдженням ліній перелому на лобну пазуху, перелому вилицево-орбітального комплексу, крововиливів на рівні переломів, закритої травми правої кисті: садна у ділянці правої кисті, перелому діалізу в дистальній третині 5-ї п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням уламків, множинних саден верхніх та нижніх кінцівок.
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року, 
що набрав 05 травня 2021 року законної сили, у кримінальному проваджені № 753/8631/19 за вищевказаними подіями визнано винним ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав інвалідність першої групи 
з 07 серпня 2018 року.
На момент вчинення кримінального правопорушення цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу була застрахована 
у ПрАТ «СК «Провідна» та був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0062140, відповідно до якого ОСОБА_7 застрахувала автомобіль «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 (страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 200 тис. грн; 
за шкоду, заподіяну майну - 100 тис. грн; розмір франшизи - 0,00 грн.
Внаслідок ДТП ОСОБА_1 отримав тяжкі тілесні ушкодження та 
у зв`язку із цим ним були понесені витрати на лікування у сумі 68 862,42 грн. Крім того, потерпілий поніс витрати на придбання бандажу в сумі 1 820 грн, милиць у сумі 580 грн, ходунків у сумі 1 164 грн, що підтверджено належними доказами, а тому загальний розмір майнової шкоди, яка підтверджена належними доказами, становить 72 426,42 грн.
ОСОБА_7 добровільно відшкодував позивачу грошові кошти на лікування у сумі 17 510,47 грн, що підтвердив у ході судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_1 .
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК Україниморальна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно із положеннями частини першої статті1168 ЦК Україниморальна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. 
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно з положеннями статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких 
фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 
1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику 
в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку 
з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази 
за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підтвердження наявності підстав для відшкодування відповідачем позивачу моральної шкоди, останнім надано до суду наступні докази: 
 - вирок Дарницького районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року, який набрав 05 травня 2021 року законної сили, у кримінальному проваджені № 753/8631/19, який підтверджує протиправність діянь відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між шкодою, що була завдана позивачу, і протиправним діянням відповідача і його вини в її заподіянні;
 - висновок експерта від 19 квітня 2019 року № 042-639-2019, згідно з яким ОСОБА_1 внаслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: садна лобної ділянки, крововиливів 
у речовину головного мозку у правій лобній частці, перелому правої лобної кістки, з розповсюдженням ліній перелому на лобну пазуху, перелому 
вилицево-орбітального комплексу, крововиливів на рівні переломів, закритої травми правої кисті: садна у ділянці правої кисті, перелому діалізу в дистальній третині 5-ї п`ясної кістки правої кисті зі зміщенням уламків, множинних саден верхніх та нижніх кінцівок.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» моральна шкода, яка має бути сплачена страховиком у розмірі 
5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Таким чином, позивач, вважаючи страхове відшкодування моральної 
шкоди недостатнім для відшкодування моральної шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром завданої моральної шкоди і страховою виплатою, належною йому до виплати від страховика.
З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що внаслідок ДТП, яка сталася 08 лютого 2018 року з вини 
ОСОБА_2 , що встановлено вироком Дарницького районного суду 
м. Києва від 03 лютого 2021 року у кримінальному проваджені 
№ 753/8631/19, ОСОБА_1 спричинені глибокі моральні (душевні) страждання, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Щодо визначення розміру морального відшкодування, то Верховний 
Суд погоджується із висновками апеляційного суду про необхідність збільшення суми на відшкодування моральної шкоди зі 100 тис. грн до 
150 тис. грн. Зазначений розмір моральної шкоди буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості. При цьому вказаний розмір на відшкодування позивачу моральної шкоди відповідачем не спростовано, як і не доведено підстав для його зменшення, а повноваження Верховного Суду визначені положеннями статті 400 ЦПК України. 
Зазначеним спростовуються доводи касаційної скарги у відповідній частині. 
Посилання касаційної скарги на те, що стягнутий судами розмір судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, є завищеним, необґрунтованим і неспівмірним, так як не відповідає критеріям реальності, дійсності, необхідності та пропорційності, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, врахував обставин справи, фінансовий стан відповідача, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, невідповідність дій позивача щодо вимог ПДР України, правильним вважав, що розумним і справедливим розміром понесених позивачем витрат на правову допомогу слід вважати витрати 
у суму 15 тис. грн.
Інші доводикасаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції. 
Отже, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень відсутні. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 листопада 2021 року 
у незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.   
 
Судді:                                                                                                           Б. І. Гулько
 
Г. В. Коломієць
 
Д. Д. Луспеник