Номер провадження: 22-ц/813/2739/23 
Справа № 523/11328/21
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Цюри Т.В., 
суддів: Сєвєрової Є.С., Комлевої О.С., 
За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа - квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса - про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
25 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса - про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії (а.с.2-10).
25 листопада 2021 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа - квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса - про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним рішення та скасовано пункт 1.5 протоколу №1 від 28.02.1029 р. об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині, яким зараховано ОСОБА_1 1964 р.н. в загальну чергу з 03.02.1995 року протокол б/н від 20.05.1992 року із складом родини 4 особи - дружина ОСОБА_2 , 1963 р.н., син - ОСОБА_3 , 1983 р.н., син - ОСОБА_4 , 1089 р.н., як осіб які перебувають на обліку громадян та потребують поліпшення житлових умов шляхом отримання постійного житла.
Визнано протиправним та скасовано пункт 1.5 наказу №36 від 29.01.2019 командира військової частини НОМЕР_1 , яким затверджено пункт 1.5 протоколу №1 від 28.01.2019 об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 .
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 в особі об`єднаної житлової комісії поновити ОСОБА_1 1964 р.н. в загальну чергу з 03.02.1995 року протокол б/н від 20.05.1992 року із складом родини 4 особи - дружина ОСОБА_2 , 1963 р.н., син - ОСОБА_3 , 1983 р.н., син - ОСОБА_4 , 1089 р.н., в загальній черзі Міністерства оборони України з 20.05.1992 року, як осіб які перебувають на обліку громадян та потребують поліпшення житлових умов шляхом отримання постійного житла.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок у відшкодування судових витрат (а.с.49-52).
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу в якій апелянт, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2021 року повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог повністю. 
07 червня 2022 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшли пояснення від третьої особи - Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси. У поданих поясненнях повідомлено, що відповідно до рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №36 від 29.01.2019 року та документів облікової справи ОСОБА_1 в узагальнених списках військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов перебуває в загальній черзі з 03.02.1995 року №319, в позачерговій черзі з 10.03.2003 року №78 зі складом родини 4 особи при військовій частині НОМЕР_1 . Також третьою особою зазначено, що у зв`язку з тим, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеси веде узагальнені списки військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов, для вирішення усіх питань необхідно звернутися безпосередньо до житлової комісії військової частини. З огляду на вказане, начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси просить суд задовольнити апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (а.с.85-87).
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання, призначене на 30 травня 2023 року з`явились: представник відповідача - ОСОБА_6 та позивач - ОСОБА_1 , інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що довідками, які містяться в матеріалах справи та рекомендованими повідомленнями.
Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справі від сторін до суду не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом ч.ч. 1, 4  ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає , з огляду на таке.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач по відношенню до позивача, при вирішенні питання про зміну дати зарахування ОСОБА_1 в загальну чергу з 03.02.1995р., застосував Закон, яким звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод військовослужбовця та була допущена зворотна дія закону у часі. Крім того, суд звернув увагу відповідача на те, що не було доведено до відома ОСОБА_1 про рішення про зняття його з квартирного обліку у п`ятнадцятиденний строк. Оскаржувані дії відповідача, на думку суду, призводять до порушення рівності в черговості забезпечення житлом військовослужбовців, які проходять військову службу, не змінюючи місця служби, та військовослужбовців, які внаслідок переїзду до іншого місця служби, втрачають при цьому час квартирного обліку за попереднім місцем служби.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.
Обґрунтовуючи звернення із апеляційною скаргою, Командир військової частини НОМЕР_1 зазначає, що правовідносини, які виникли до набрання чинності наказом Міністра оборони №577, №737, №380, належать до сфери правового регулювання наказу Міністра оборони України від 03.02.1995 року №20, який діяв у часі з 1995 року по 2006 рік, що, на думку апелянта, свідчить про правильність застосування житловою комісією військової частини НОМЕР_1 норм законодавства в частині прийняття рішення щодо зарахування ОСОБА_1 в загальну чергу з 03.02.1995 року та позачергову чергу з 10.03.2003 року, про що, як вказує апелянт, зазначено у протоколі засідання (об`єднаної) житлової комісії в/ч НОМЕР_1 №1 від 28.01.2019 року та у наказі командира в./ч НОМЕР_1 №36 від 29.01.2019 року.
Дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).
Публічно-правовий спір - це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 звернувся з позовом для захисту своїх житлових прав.
Однак при цьому суд залишив поза увагою, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на порушення його прав та гарантій військовослужбовця, а саме невиконання відповідачем обов`язку внесення його до відповідних черг щодо забезпечення належним жилим приміщенням, який є складовою системи соціального захисту військовослужбовців відповідно до приписів Конституції України та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міністерства оборони України у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами) (пункт 2 розділу І Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380 (далі - Інструкція № 380).
Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення (абзац перший пункту 4 розділу І Інструкції № 380).
Для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міністерства оборони України, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях ЗС України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії. До житлових комісій військових частин також належать житлові комісії квартирно-експлуатаційних органів та військових комісаріатів, які утворюються для ведення у встановленому порядку обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, або виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення особами з числа звільнених із військової служби в запас або відставку (пункт 1 розділу ІІ Інструкції № 380).
Житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення щодо взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею); взяття військовослужбовців та членів їх сімей на облік і зняття з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень (службової житлової площі), жилих приміщень для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення; зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; внесення змін до облікових справ військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання; перегляду раніше прийнятих рішень цією житловою комісією або в порядку правонаступництва (пункт 7 розділу ІІ Інструкції № 380).
Рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) оформлюється протоколом, підписується членами комісії, які були присутні на засіданні житлової комісії, та протягом двадцяти робочих днів затверджується командиром військової частини та оголошується в наказі (абзац перший пункту 8 розділу ІІ Інструкції № 380).
Отже, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.
У постанові від 08 червня 2022 року в справі № 362/643/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.
З огляду на викладене, оскільки право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби, тобто спір у цій справі виник з приводу можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця, такий спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).
Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, а провадження у справі - закриттю.
На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду, та він має право протягом десяти днів з дня отримання ним постанови звернутися до Одеського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 255, 256, 367, 368, 374, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  - задовольнити частково.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2021 року - скасувати.
Провадження у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа - квартирно-експлуатаційний відділ м. Одеса про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - закрити.
Роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду та роз`яснити позивачу право протягом десяти днів на звернення з заявою про передачу справи до суду першої інстанції до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 12.06.2023 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Сєвєрова Є.С.

Комлева О.С.