КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                   
Справа №361/4273/22
Провадження № 33/824/887/2023 Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП
Головуючий в суді першої інстанції: Гридасова А.М.
Головуючий  в апеляційній інстанції: Матвієнко Ю.О.

ПОСТАНОВА         

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
07 квітня 2023 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2022 рокупро притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

                                                  ВСТАНОВИВ:
 
Постановою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.  
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496 грн. 20 коп.
Як встановлено судом,  ОСОБА_1 27.08.2022 року о 10:00 год. за адресою: Київська обл., Броварський р-н, с. Пухівка керував транспортним засобом RENAULT KANGOO, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився на місці в присутності свідків, проба позитивна 0,43%. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «А» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Броварськогоміськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2022 року у зв`язку з відсутністю в його діяхподії та складу адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі.
Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 посилається на те, що постанова є незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, а суд не розглянув справу, а лише імітував її розгляд, ігноруючи аргументи захисту. При цьому, суддя вигадала, що ОСОБА_1 нібито зізнався, що вживав напередодні алкогольні напої та проігнорувала його клопотання про виклик свідків, яких вигадала поліція і яких не було на місці.
Також апелянт у скарзі посилається на те, що він вимагав пройти огляд не тільки на місці, а і у медичному закладі, бо алкотестер був не калібрований і міг давати завищений показник. Однак йому відмовили та склали протокол. Звідки взялися «показання свідків», ОСОБА_1 не знає, але їх пояснення написані самим інспектором. Тому і відео немає, щоб приховати, що він вимагав огляд не тільки на місці, а і у медичному закладі.
Щодо калібрування приладу Драгер Алкотест 6820, то він, як зазначає апелянт, має проходити таке калібрування кожні 6 місяців, натомість останнє калібрування приладу було проведено 29.11.2021 року, тоді як тест щодо ОСОБА_1 проведений 27.08.2022 року, тобто більше ніж через 6 місяців.
Також апелянт посилається на те, що при оформленні протоколу і огляді насправді свідки не залучались, що є обов`язковим згідно вимог ст. 266 КУпАП, а наявні у справі пояснення свідків є нікчемними, оскільки їх тексти є повністю ідентичними, являють собою підготовлені бланки, заповнені самим поліцейським. Крім того, свідки не були допитані судом у судовому засіданні, відтак їх показання не є належними доказами у справі.
Отже, на думку апелянта, полісмени не намагалися встановити обставини справи, покарати порушення, а тільки виконували план по протоколах.
Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 посилається також на те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, що побічно доводить його тверезість і реальну відсутність ознак сп`яніння.   
Вищенаведене у своїй сукупності є підставою для висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 257852 від 27.08.2022 року (а.с.3); результат тесту, отриманий о 10-09 27.08.2022 року (а.с.5); акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.6); пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 27.08.2022 року (а.с.7, 8); диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.44).
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення.
Відповідно до п. 4 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства. Результати огляду зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів складається у двох примірниках, один з яких вручається особі, щодо якої проводився цей огляд. У разі виявлення стану алкогольного сп`яніння в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів складається протокол про адміністративне правопорушення, до якого долучаються акт огляду на стан сп`яніння та роздруківка із результатом огляду з використанням спеціального технічного засобу (у разі наявності).
Згідно п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.
Як вбачається з відеозапису фіксації самої процедури огляду, проведеного за допомогою технічного приладу, працівник поліції у встановленому порядку надає прилад «Drager Alcotest 6820» ОСОБА_1 для проведення тесту. Також, з відеозапису чітко вбачається, що водію був роз`яснений порядок проходження огляду та запропоновано пройти огляд або на місці за допомогою спеціального приладу або у лікаря нарколога. При цьому, ОСОБА_1 на відеозаписі зазначає, що вчора ввечері пив пиво. 
З результатами огляду ОСОБА_1 погодився, що підтверджується протоколом та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у яких зазначено про його згоду з результатами огляду.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 257852 від 27.08.2022 року, складеним та підписаним уповноваженою на це особою, у якому ОСОБА_1 особисто зазначив «Згоден» (а.с.3);
- результатом тесту, отриманим о 10-09 27.08.2022 року, згідно якого у повітрі, видихнутому ОСОБА_1 , рівень алкоголю становить 0,43 проміле; роздруківка містить підпис ОСОБА_1 (а.с.5);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 погодився з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Drager Alcotest 0455», який показав результат - 0,43 проміле (а.с.6);
- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які засвідчили, що у їх присутності було проведено огляд ОСОБА_1 на місці зупинки, в результаті чого було встановлено факт перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння із показником 0,43 проміле (а.с.7, 8);
- диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується та обставина, що при проведенні огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці було встановлено, що ОСОБА_1 27.08.2022 року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, оскільки у повітрі, видихнутому ним, рівень алкоголю становив 0,43 проміле. При цьому з результатами тесту ОСОБА_1 погодився (а.с.44).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протокол підписаний особою, яка його склала, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що засвідчено його власним підписом. 
Згідно п.п. а п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право володіти і керувати автомобілем, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 27 серпня 2022 року о 10 год. 00 хв. керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в селі Пухівка Броварського району Київської області, що встановлено на місці в результаті проведення огляду з використанням спеціальних технічних засобів.
Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (п. 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103).
Зважаючи на те, що в результаті огляду було встановлено факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_1 погодився з результатами такого огляду, що підтверджується протоколом та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення п.п. а п. 2.9 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні дані про роз`яснення ОСОБА_1 його права пройти огляд у закладі охорони здоров`я, апеляційним судом відхиляються, оскільки ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, що підтверджується його підписом у протоколі, на результаті тесту та у акті огляду на стан сп`яніння, що виключає необхідність пропонування йому проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Разом з тим, незважаючи на вищевикладене, з відеозапису вбачається, що працівник поліції пропонував ОСОБА_1 пройти огляд як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.
Необгрунтованими є і доводи скарги про відсутність свідків, оскільки ці доводи спростовуються переглянутим апеляційним судом відеозаписом, з якого вбачається, що при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння були присутні двоє свідків. Що ж до посилань апелянта на те, що пояснення свідків є неналежними доказами, оскільки виготовлені на однакових бланках, заповнених поліцейським, то у апеляційного суду не виникло жодних сумнівів у достовірності пояснень, оскільки пояснення засвідчені підписами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які, крім цього, підписали також і протокол серії ААБ № 257852 від 27.08.2022 року, а також зафіксовані на наявному у справі відеозаписі з бодікамери поліцейського.  
З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_1  про те, що показники газоаналізатору «Драгер» не можуть вважатись допустимим доказом, оскільки калібрування зазначеного газоаналізатору здійснювалось 29.11.2021 року і на час здійснення його огляду за допомогою даного газоаналізатору пройшло більше шести місяців, тобто інтервалу, за який повинно здійснюватись калібрування згідно Інструкції з експлуатації газоаналізатора «Драгер» 6820, то такі доводи апелянта є безпідставними з огляду на наступне.
Згідно з пунктами першим та третім розділу ІІ Інструкції про порядок   виявлення у водіїв   транспортних засобів ознак   алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої   Наказом   Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства   охорони здоров`я України від 09.11.2015 р. № 1452/735 передбачено, що поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Наказом «Про державну реєстрацію медичних виробів» Держлікслужби України від 29 грудня 2014 року № 1529 затверджено перелік зареєстрованих медичних виробів, які вносяться до державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення. № 43 зазначеного переліку це газоаналізатори Drager Alcotest, реєстрація та строк дії свідоцтва яких необмежений.
Газоаналізатор Драгер Алкотест 6820, за допомогою якого  ОСОБА_1  проводили огляд на стан сп?яніння на місці зупинки, входить до вказаного вище переліку газоаналізаторів марки «Drager Alcotest» з необмеженим строком дії свідоцтва.
Відповідно до листа (який є загальнодоступним) заступника директора Українського медичного центру сертифікації МОЗ України № 45 від 18 січня 2018 року на запит Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, згідно з яким, використання медичних виробів «Газоаналізатори Alcotest Drager №6820, які були завезені та введені в експлуатацію користувачем протягом терміну дії Свідоцтва та знаходження його у реєстрі медичної техніки та виробів медичного призначення у період з 10 лютого 2010 року по 10 лютого 2015 року, є можливим, за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 №1747, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 листопада 2016 року за №1417/29547 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлені міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, а саме для Газоаналізаторів - один рік.
Відповідно до чеку-роздруківки приладу «Газоаналізатор Alcotest Drager» 6820 ARLJ - 0455, який використовувався для контролю вмісту алкоголю у видихуваному ОСОБА_1 повітрі, датою проведення його останнього калібрування є 29.11.2021 року, що повністю відповідає вимогам щодо калібрування вимірювальної техніки та свідчить про чинність приладу «Drager» 6820 ARLJ - 0455 на день проведення огляду ОСОБА_1 , а саме 27.08.2022 року, відтак підстав ставити під сумнів показники приладу «Drager» немає.
Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення вимог п. 1 розділу ХІІІ Інструкції 1395 та вимог ст. 266 КУпАП, працівники патрульної поліції не відсторонили ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, що вказує на  відсутність реальних підстав вважати, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, апеляційним судом до уваги не беруться, оскільки ці доводи не спростовують самого факту перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, що доведено матеріалами справи.
Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться виключно до незгоди апелянта з оскаржуваною постановою.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що твердження ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як не встановлено і істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах Серявін та інші проти України, Трофимчук проти України, Проніна проти України). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Обраний суддею вид адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Броварськогоміськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2022 року є законною та обґрунтованою, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга  ОСОБА_1 - залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - залишити без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

 
    Суддя
Київського апеляційного суду                                                  Ю.О. Матвієнко