Ухвала
 
10 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 487/4082/21
провадження № 61-2608 ск 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 , на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.       У червні 2022 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати наказ директора Департаменту праці та соціального захисту населення Василенко С. М. № 57-о/с від 05 травня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу з питань інспекції праці управління праці Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді, яку вона займала станом на 05 травня 2021 року, стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.
 
2.       Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2022 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ директора Департаменту праці та соціального захисту населення Василенко С. М. № 57-о/с від 05 травня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу з питань інспекції праці управління праці Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу з питань інспекції праці управління праці Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з 05 травня 2021 року. Стягнуто з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 травня 2021 року по 29 вересня 2022 року в розмірі 111 168,64 грн, Стягнуто з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. Вирішено питання судових витрат.
 
3.       Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 27 жовтня 2022 року внесено виправлення в рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2022 року за заявою ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, зазначивши: «Отже середній заробіток за весь час вимушеного прогулу становить 435 324,42 грн, тобто 1 215,99 (середньоденна заробітна плата) * 358 (кількість робочих днів затримки на час ухвалення рішення). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 435 324,42 грн» замість помилково зазначеного «Отже середній заробіток за весь час вимушеного прогулу становить 113 063,56 грн, тобто 315,82 (середньоденна заробітна плата) * 358 (кількість робочих днів затримки на час ухвалення рішення). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 113 063,56 грн». У резолютивній частині рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2022 року за заявою ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди зазначивши «Стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 травня 2021 року по 29 вересня 2022 року в розмірі 435 324,42 грн» замість помилково зазначеного «Стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 травня 2021 року по 29 вересня 2022 року в розмірі 113 063,56 грн».
 
4.       Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 січня 2023 року апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради задоволено. Рішення та ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва відповідно від 29 вересня 2022 року та 27 жовтня 2022 року скасовані і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову.
 
5.       У лютому 2023 року через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 , подана її представником ОСОБА_2 , на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 січня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення тазалишити в силі рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 29 вересня 2022 року.
 
6.       Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
 
7.       На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22 березня 2023 року заявником надіслано до Верховного Суду відповідну квитанцію про сплату судового збору, а також докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії касаційної скарги з доданими до неї документами.
 
8.       Оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження ОСОБА_2 у касаційній скарзі порушує питання про поновлення такого строку.
 
9.       Підставою для поновлення строку на касаційне оскарження заявник зазначає, те, що оскаржувана постанова Миколаївського апеляційного суду була прийнята 11 січня 2023 року.
 
10.   Не погоджуючись із зазначеним рішення 10 лютого 2023 року ОСОБА_2 , через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», звернувся до Верховного Суду із відповідною касаційною скаргою.
 
11.   Водночас ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2023 року зазначену касаційну скаргу було повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), з якою він ознайомився 22 лютого 2023 року.
 
12.   Касаційна скарга повторно надіслана заявником, через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», 25 лютого 2023 року.
 
13.   За приписами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
 
14.   Враховуючи положення ЦПК України, відповідно до яких повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, а також те, що копія ухвали Верховного Суду від 20 лютого 2023 року про повернення касаційної скарги була отримана ОСОБА_2 через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» 22 лютого 2023 року, а повторна касаційна скарга надіслана заявником 25 лютого 2023 року, тобто без надмірного зволікання, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд на підставі статті 390 ЦПК України поновлює його.
 
15.   Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
16.   Частиною першою статті 394 ЦПК України встановлено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
17.   Також частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
18.   Обґрунтовуючи неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник посилається на пункти 1 та 4 частини другої статті 389 ЦПК України. Обґрунтовуючи пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України заявник посилається на пункт 4 частини третьої статті 411 ЦПК України.
 
19.   Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи містять передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження у справі.
 
20.   Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статей 390 і 392 ЦПК України.
 
21.   З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
22.   Також в касаційній скарзі міститься клопотання про розгляд Верховним Судом цієї справи у судовому засіданні з викликом сторін.
 
23.   Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
24.   Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
25.   Тобто, розгляд цивільної справи у суді касаційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним ЦПК України. І лише у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень.
 
26.   Крім цього, Верховний Суд є судом права, а не факту і діючи у межах повноважень та порядку, визначених частиною першою статті 400 ЦПК України, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, які можуть додатково пояснити учасники справи, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
27.   Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6 Конвенції, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь?якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany» (заява № 8273/78)).
 
28.   Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany»).
 
29.   Крім того, ЄСПЛ в своєму рішенні від 25 квітня 2002 року у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (заява № 64336/01) визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права, а саме тлумачення норм Цивільного кодексу.
 
30.   ЄСПЛ вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
 
31.   На думку ЄСПЛ у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв є доцільнішим ніж усні слухання і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.
 
32.   Верховний Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, у яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
 
33.   З огляду на вказане у задоволенні клопотання заявника про розгляд справи № 487/4082/21 за участі сторін слід відмовити.
 
Керуючись статтями 7, 49, 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
1.       Клопотання  ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
2.       Поновити строк на касаційне оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 11 січня 2023 року.
 
3.       Відкрити касаційне провадження у справі за позовом  ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником ОСОБА_2 , на постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 січня 2023 року.
 
4.       Витребувати із Заводського районного суду міста Миколаєва матеріали цивільної справи № 487/4082/21.
 
5.       У задоволенні клопотання  ОСОБА_2 про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін відмовити.
 
6.       Надіслати цю ухвалу скаржнику та учасникам справи, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
7.       До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                               /підпис/                       В. В. Пророк

                                                         /підпис/                       І. В. Литвиненко

                                                         /підпис/                       Є. В. Петров