КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                            
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
06 квітня 2023 року
 
справа № 755/16445/21
                             
провадження № 22-ц/824/3762/2023 
   
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 
третя особа -  комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва»
 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа - комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», про стягнення моральної та матеріальної шкоди,
 
В С Т А Н О В И В :
 
Позивач звернулась до суду із позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири посилаючись на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище. 21 жовтня 2020 року приблизно о 8-й годині ранку було виявлено, що її (позивача) квартира була залита водою з квартири відповідача. За її заявою ЖЕД-404 було перевірено факт залиття квартири та складено 23.10.2020 року відповідний акт, яким встановлено, що під час усунення аварійної ситуації слюсарем-сантехніком в присутності дочки мешканців квартири АДРЕСА_3 було виявлено збитий сифон та відкритий кран холодної води, що призвело до залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_4 . В результаті залиття заподіяна матеріальна шкоди її квартирі та її майну в розмірі 56 580,00 грн. Також їй була заподіяна і моральна шкода, яка виразилася в емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживаннях з приводу залиття та пошкодження квартири. Через залиття квартири був порушений її звичний спосіб життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання часу для вирішення проблем пов`язаних з цим. Добровільно відповідач не бажає відшкодовувати заподіяну ним шкоду, у зв`язку з чим звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав та просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоді в розмірі 56 580,00 грн та моральну шкоду - 10 000 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 56 580,00 грн майнової шкоди, 5 000,00 грн моральної шкоди та судовий збір - 908 грн.
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що акт про залиття від 23 жовтня 2020 року не є належним та допустимим доказом, оскільки в ньому не зазначено дати залиття, не зазначено особи, які допустили залиття, відсутній висновок щодо встановлення вини особи. Вказує, що акт складено через два дні після дійсної події та за відсутності відповідача. Висновок експерта складено на замовлення позивача через десять днів з дня залиття, що викликає сумнів у його об`єктивності та реальності. Вказує про відсутність порушень з експлуатації житла відповідачем як власника цього майна. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Посилається на те, що апелянт фактично сам визнає факт події щодо залиття квартири, яка трапилась 21 жовтня 2020 року. Зазначає, що обов`язкового складання акту про залиття безпосередньо у момент залиття Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій  не вимагається. Залиття квартири з вини відповідача останнім не спростовано.
 Вважає доводи апелянта надуманими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а рішення суду є законним та справедливим. 
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.     Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , відповідач - ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_3 .
21.10.2020 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1 .
Відповідно до Акту від 23.10.2020 року, складеного комісією в складі: майстра т/д ОСОБА_3 , майстра т/д ОСОБА_4 , старшого майстра ОСОБА_5 , на час обстеження квартира АДРЕСА_4 знаходиться в задовільному санітарно-технічному стані, під час обстеження було встановлено наступне: коридор площею 5,70 м2, стеля та стіни оздоблені шпалерами, на стелі на стінах спостерігаються сліди від залиття, жовті плями та часткове відшарування шпалер; санвузол площею 2,70 м2, стеля оздоблена полістирольними плитами, на стелі спостерігаються сліди від затікання, жовті плями та часткове відшарування полістирольних плит. Стіни кахельна плитка на момент обстеження не пошкоджена, по швах кахельної плитки спостерігаються сліди від залиття та краплі води. Підлога кахельна плитка, на підлозі спостерігаються мокрі сліди від затікання та потьоки води. Стоякові та каналізаційні труби зашито плитами ДСП, зі слів мешканців квартири через вологість частину плит було знято. Кухня площею 6,50 м2, стеля оздоблена полістирольними плитами. На стелі частково спостерігається відшарування полістирольних плит. Стіни частково оздоблені кахельною плиткою, яка не пошкоджена, та частково оздоблені шпалерами. На стіні суміжній з санвузлом спостерігаються сліди від залиття, мокрі чорні плями та відшарування шпалер. Висновки комісії: під час усунення аварійної ситуації слюсарем-сантехніком в присутності дочки мешканця квартири АДРЕСА_3 було виявлено збитий сифон та відкритий кран холодної води, що й призвело до залиття нижче розташованої квартири АДРЕСА_4 . Сам мешканець квартири АДРЕСА_5 було перекрито водопостачання в квартирі.
Згідно Висновку експерта № 767/08/2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, складеного 27.08.2021 року вартість відновлювального ремонту необхідного для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 , що відображено в Акті від 23.10.2020 року, згідно результатів проведеного обстеження та наданих на дослідження матеріалів, на момент проведення дослідження, складає 56 580,00 грн., з яких вартість робіт необхідних для усунення наслідків залиття, які вказані в акті від 23.10.2020: 48 473,00 грн; вартість робіт, необхідних для усунення наслідків залиття, які не вказані в акті 8 107,00 грн. 
Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом, квартира позивача зазнала пошкоджень внаслідок залиття з квартири відповідача. На момент обстеження - 23.10.2020 року комісією ЖЕД-404 в квартирі позивача виявлено сліди залиття. Під час усунення аварійної ситуації слюсарем-сантехніком в присутності дочки мешканця квартири АДРЕСА_2 , в квартирі відповідача було виявлено збитий сифон та відкритий кран холодної води, що й призвело до залиття квартири АДРЕСА_4 . Сам мешканець квартири АДРЕСА_2 виявився мертвим.
Залиття відбулося із квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 є власником майна, що стало причиною залиття іншої квартири, відтак зобов`язаний відшкодувати спричинені збитки. 
Належних доказів відсутності вини відповідача у залитті квартири позивача апелянтом не надано.
Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив із висновку експерта  від 27.08.2021 року.
Апелянт не погоджується із вказаним висновком та сумнівається в його об`єктивності, водночас розмір завданих збитків ним не спростовано та інших доказів щодо визначення вартості шкоди не надано.
Доводи апеляційної скарги про те, що акт про залиття є неналежним доказом наявності вини відповідачів у залитті належної позивачу квартири, оскільки він не повністю відповідає формі, колегія суддів не приймає з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального  господарства від 17 травня 2005 №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.
Згідно Додатку №4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
Акт про залиття від 23.10.2020 року в цілому за формою та змістом відповідає вимогам вказаного Додатку №4.
Доводи апелянта, що акт складено через два дні після факту залиття квартири та у відсутність керівника ЖЕД 404, судом відхиляється оскільки обов`язкового складення акту безпосередньо у момент залиття та у присутності керівника ЖЕД  Правила не вимагають.
Разом із тим акт містить підпис начальника ЖЕД - 404 - ОСОБА_6 та печатку установи.
Посилання на відсутність в акті дати залиття квартири колегія суддів приймає до уваги, однак дана обставина не спростовує факт залиття квартири 21.10.2020 року, яка визнається сторонами по справі,  не свідчить про неправомірність акту та не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 
Стягуючи моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн суд виходив з положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України, при цьому врахував обставини справи характер і тривалість страждань, розмір завданих збитків.
Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно  до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому враховуючи положення ч. 3 ст. 389 ЦПК України  постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 389  ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає 
         
Суддя-доповідач                                                                    

Судді