ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" травня 2023 р.           Справа№ 910/10782/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Агрикової  О.В. 
          Чорногуза М.Г. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМБА"
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023
у справі № 910/10782/22   (суддя А.І. Привалов)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр з будівництва та ремонту колії" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМБА"               
про стягнення 145 697,36 грн, -

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі філії "Центр з будівництва та ремонту колії" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМБА" про стягнення 145 697,36 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/10782/22 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМБА" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр з будівництва та ремонту колії" Акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф у розмірі 145       697,36 грн та судовий збір у розмірі 2       481,00 грн.
Рішення обґрунтоване тим, що матеріалами справи підтверджується відправлення позивачем відповідачу рознарядки на поставку товару в електронному вигляді, а отже, у спосіб, передбачений умовами договору. Також              матеріалами справи підтверджено прострочення відповідачем строку поставки товару, а отже нарахування штрафних санкцій є правомірним.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "БОМБА" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду, обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що позивачем не було надано суду доказів, що підтверджують направлення ним відповідачу належним чином оформленої рознарядки на поставку товару.
Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМБА" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Агрикової О.В., Чорногуза М.Г.
Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, остання була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10782/22, відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМБА" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/10782/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва. 
20.02.2023 матеріали справи № 910/10782/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМБА" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/10782/22; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМБА" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/10782/22 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі філії "Центр з будівництва та ремонту колії" Акціонерного товариства "Українська залізниця" встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 20 березня 2023.
Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та 16.03.2023 засобами поштового зв`язку подав відзив на апеляційну скаргу.
В обґрунтування поданого відзиву на апеляційну скаргу, позивач зазначає, що у відповідності до умов договору про закупівлю № ЦБРК-22-71 від 10.05.2022, позивачем було направлено рознарядку № ЦБРК-08/177 від 10.05.2022 на електронну пошту відповідача, однак, в порушення умов договору, відповідач не здійнив поставку товару у визначений договором строк.    
Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до вимог статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У відповідності з п. 3 ч. 2   ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1   ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8   ст. 80 ГПК України).
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 10.05.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БОМБА" (Постачальник) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (замовник) було укладено договір про закупівлю №ЦБРК-22-71, відповідно до умов якого у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується у 2022 році поставити товар (далі - Товар) у власність структурним підрозділам Замовника (далі - Кінцевий отримувач Товару), де Кінцевий отримувач Товару приймає Товар та оформлює відповідні документи, а Замовник зобов`язується здійснити оплату в строки та на умовах, визначених цим Договором. Код Товару відповідно до ДК021:2015 34350000-5 (Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності).
Згідно з п.4.1 Договору, товар згідно цього Договору постачається партіями. Кількість Товару в кожній партії визначається Замовником в межах загальної кількості Товару та вказується у письмових рознарядках Замовника, складених за формою, встановленою у Додатку №2 до цього Договору. Постачальник здійснює поставку тільки на підставі письмової рознарядки Замовника, наданої в порядку, передбаченому цим розділом Договору. Рознарядка вважається дозволом на поставку та підтвердженням готовності Замовника до прийому Товару.
Відповідно до п.4.2 договору, кожна партія Товару має бути поставлена протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання рознарядки Постачальником, якщо інше не зазначено у рознарядці.
Рознарядка направляється на електронну пошту 05081984@gmail.com. (п.4.7 договору)
Крім способу направлення рознарядки, передбаченого пунктом 4.7. цього Договору, рознарядка може направлятися Замовником Постачальнику у вигляді електронного документу за допомогою сервісів електронного документообігу (надалі - «Сервіс»), при цьому такий документ вважається отриманим Постачальником з моменту присвоєння Сервісом статусу документу «відправлений» або аналогічного за змістом та значенням повідомлення. Сторони погоджуються, що довідкові дані Сервісу, щодо наявності та/або руху електронних документів (внесення в Сервіс, передача, отримання, тощо) вважатимуться остаточним підтвердженням відповідного факту. Доказами належного отримання документів за допомогою Сервісу, серед іншого, можуть бути відповідна роздруківка повідомлення з Сервісу з поміткою зазначеного статусу документа або лист представника компанії, що надає послуги Сервісу, з відповідним підтвердженням надсилання Рознарядки Постачальнику. Рознарядка підписується уповноваженими особами Замовника з використанням кваліфікованого електронного підпису. (п.4.8 договору)
Згідно з п.5.5 договору, датою поставки (передачі) кожної партії товару є дата підписання уповноваженими представниками замовника видаткової накладної або акту приймання-передачі на відповідну партію товару.
Сума цього договору на момент його підписання становить 582789,45 грн. з ПДВ. (п.6.2 договору)
Відповідно до п. 9.3 договору, у разі порушення строку поставки товару, зазначеного в п.4.2 договору, постачальник оплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожен день прострочення. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за договором, включаючи день виконання такого зобов`язання. За порушення строку поставки товару понад 30 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% від вартості товару, не поставленого в строк.
Пунктом 9.6 договору визначено, що за відмову від поставки товару частково або повністю постачальник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 25% від загальної ціни договору з ПДВ, зазначеної в п.6.2 договору.
Також, сторони погодили специфікацію до договору про закупівлю №ЦБРК-22-71 від 10.05.2022.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору про закупівлю №ЦБРК-22-71 від 10.05.2022 позивач надіслав відповідачу на електронну пошту              рознарядку №ЦБРК-08/177 від 10.05.2022 на поставку товару для потреб структурних підрозділів на суму 582789,45 грн з ПДВ.
Листом №19/5 від 19.05.2022 відповідач зазначив, що згідно з наданою рознарядкою, у зв`язку з підвищенням цін на ринку України на шини й відсутності шин за кодом товару 34197, просив укласти додаткову угоду №1 до договору з доповненням специфікації №2.
Листом №ЦБРК-08/216 від 26.05.2022 позивач повідомив відповідача про необхідність виконання умов договору, що підтверджується копією фіскального чеку від 26.05.2022.
21.07.2022 позивач надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою сплатити штраф, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист, накладної, рекомендованого повідомлення про вручення.
Позивачем зазначено, що відповідач не здійснив поставку товару у визначений договором строк. Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 25 % від суми непоставленого в строк товару у розмірі 145       697,36 грн.
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що не отримував рознарядку, вона не відповідає формі додатку №2 до договору, лист №19/5 від 19.05.2022 не був надісланий відповідачем на адресу позивача. Крім того, відповідачем було поставлено товар на суму 103200,05 грн, що підтверджується видатковою накладною №115 від 31.05.2022, а позивачем в свою чергу здійснена оплата за отриманий товар. Також відповідачем здійснена реєстрація податкової накладної.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді обставин справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства та вищевказані межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України       зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України       підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до п. 1.       ст. 265 Господарського кодексу України       за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України              до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення              Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1   статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України              зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог              Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України              встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).
Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору про закупівлю №ЦБРК-22-71 від 10.05.2022 позивач надіслав відповідачу на електронну пошту рознарядку №ЦБРК-08/177 від 10.05.2022 на поставку товару для потреб структурних підрозділів на суму 582789,45 грн з ПДВ, що також підтверджується скріншотом з електронної пошти позивача.
Рознарядка була направлена на електронну пошту 05081984@gmail.com. (п.4.7 договору). 
Крім способу направлення рознарядки, передбаченого пунктом 4.7. цього Договору рознарядка може направлятися Замовником Постачальнику у вигляді електронного документу за допомогою сервісів електронного документообігу (надалі - «Сервіс»), при цьому такий документ вважається отриманим Постачальником з моменту присвоєння Сервісом статусу документу «відправлений» або аналогічного за змістом та значенням повідомлення. Сторони погоджуються, що довідкові дані Сервісу, щодо наявності та/або руху електронних документів (внесення в Сервіс, передача, отримання, тощо) вважатимуться остаточним підтвердженням відповідного факту. Доказами належного отримання документів за допомогою Сервісу, серед іншого, можуть бути відповідна роздруківка повідомлення з Сервісу з поміткою зазначеного статусу документа або лист представника компанії, що надає послуги Сервісу, з відповідним підтвердженням надсилання Рознарядки Постачальнику. Рознарядка підписується уповноваженими особами Замовника з використанням кваліфікованого електронного підпису. (п.4.8 договору)
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що не отримував рознарядку, вона не відповідає формі додатку №2 до договору, лист №19/5 від 19.05.2022 не був надісланий відповідачем на адресу позивача.
Місцевим господарським судом розглянуті та відхилені вказані заперечення відповідача, оскільки умовами договору визначено порядок надсилання рознарядки на адресу відповідача відповідно до п.4.7 договору про закупівлю №ЦБРК-22-71 від 10.05.2022, а умовами п.4.8 договору визначено право позивача щодо додаткового надсилання рознарядки Постачальнику у вигляді електронного документу за допомогою сервісів електронного документообігу, однак таке право не є обов`язковим.
Також, з матеріалів справи вбачається, що з метою виконання умов договору та рознарядки, відповідач в листі №19/5 від 19.05.2022 просить позивача укласти додаткову угоду №1 до договору з доповненням Специфікації №2, у зв`язку з підвищенням цін на ринку України на шини й відсутності шин за кодом товару 34197.   
Вищевказаний лист підписаний директором Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМБА" й скріплений печаткою підприємства відповідача, а тому судом першої інстанції вірно оцінено його як підтвердження факту надіслання позивачем й отримання постачальником рознарядки №ЦБРК-08/177 від 10.05.2022 на поставку товару для потреб структурних підрозділів на суму 582789,45 грн з ПДВ.
Таким чином колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується відправлення позивачем відповідачу рознарядки на поставку товару в електронному вигляді, а отже, у спосіб, передбачений умовами договору.
Статтею 655 Цивільного кодексу України   унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з приписами статей       662,       663 ЦК України       продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень       статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до п.4.2 договору, кожна партія Товару має бути поставлена протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання рознарядки Постачальником, якщо інше не зазначено у рознарядці, тобто граничний строк поставки товару Товариством з обмеженою відповідальністю "БОМБА" - 16.05.2022. 
Проте, в порушення умов договору, відповідач не здійснив поставку товару у визначений договором строк.
Крім того, як вбачається в матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що відповідачем було поставлено товар на суму 103 200,05 грн, що підтверджується видатковою накладною №115 від 31.05.2022, а позивачем в свою чергу здійснена оплата за отриманий товар. Також відповідачем здійснена реєстрація податкової накладної.
Також, відповідачем про вищевказану обставину зазначено в апеляційній скарзі та наголошено, що судом першої інстанції помилково прийнято рішення, про право позивача застосувати фінансові санкції до відповідача за невиконання умов договору поставки, оскільки позивачем 31.05.2022 здійснена оплата згідно договору на суму 103 200,05 грн, що підтверджується випискою по рахунку відповідача за 31.05.2022. 
Судом апеляційної інстанції відхиляються вищезазначені доводи апеляційної скарги відповідача виходячи з наступного. 
Згідно з п.5.5 договору, датою поставки (передачі) кожної партії товару є дата підписання уповноваженими представниками замовника видаткової накладної або акту приймання - передачі на відповідну партію товару.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.       76,       77,       78,       79,       91 Господарського процесуального кодексу України       на підтвердження здійснення поставки відповідачем на виконання умов договору про закупівлю №ЦБРК-22-71 від 10.05.2022 шляхом підписання уповноваженими представниками замовника видаткової накладної або акту приймання-передачі на відповідну партію товару.
На підтвердження факту здійснення поставки відповідач подав податкову накладну №8 від 31.05.2022 на суму 103 200,05 грн, квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 15.06.2022.
Відповідно до       п. 15.1 Податкового кодексу України       платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з   п.16.1.4 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.178. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України       визначено, що податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм       розділу V Податкового кодексу України.
Відповідно до статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є, зокрема, постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.
Згідно зі       статтею 201 Податкового кодексу України       на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:
а) порядковий номер податкової накладної;
б) дата складання податкової накладної;
в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;
г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);
д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;
е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;
є) ціна постачання без урахування податку;
ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;
з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;
і) код товару згідно з       УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
201.10. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.12.2018 у справі № 915/878/16 зазначено, що для з`ясування правової природи як господарської операції (спірної поставки), так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті операції. Зважаючи на принцип превалювання сутності над формою, судам слід було врахувати фактичне здійснення господарської операції, що повинно підтверджуватися, в тому числі, і реальним джерелом походження товару (його виробництва, попередньої купівлі тощо) в обсязі, зазначеному у первинному документі.
Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції встановлено, що з господарської операції відповідачем виписано позивачу податкову накладну та сплачено податок на додану вартість в дохід Державного бюджету України, а позивачем сформовано податковий кредит. 
При цьому, місцевим господарським судом звернено увагу, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що ним подавались уточнюючі декларації щодо безпідставного нарахування податкового кредиту продавцем за оспорюваною накладною.
Крім того, як вбачається з виписки по рахунку відповідача від 31.05.2022, Акціонерним товариством "Українська залізниця" було перераховано на користь відповідача грошові кошти у розмірі 103 200,05 грн із зазначенням призначення платежу: «оплата згідно рахунку №154 від 10.05.2022 договір №ЦБРК-22-71 від 10.05.2022».
Отже, на виконання умов договору про закупівлю №ЦБРК-22-71 від 10.05.2022 відповідач поставив на адресу позивача товар на загальну суму в розмірі 103 200,05 грн, а позивач в свою чергу здійснив часткову оплату за отриманий товар.
За змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України       кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Відповідно до частини першої       статті 74 Господарського процесуального кодексу України       належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.
Крім того, відповідно до       статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Отже, здійснивши оцінку зібраних у справі доказів на предмет їх вірогідності та належності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем в порушення умов договору про закупівлю №ЦБРК-22-71 від 10.05.2022 не був поставлений позивачу товар на загальну суму в розмірі 582789,45 грн у строк до 16.05.2022.
Згідно зі статтею 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України                                          порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України       особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. 
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України               у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Штрафними санкціями у Господарському кодексі України                                          визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України                                          неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 2   ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). 
Як вбачається з положень умов договору, сторони за взаємною згодою визначили вид та розмір штрафних санкцій за порушення зобов`язань.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що зобов`язання з поставки товару не є грошовими зобов`язаннями та положення щодо обмеження розміру штрафних санкцій законом на них не поширюються. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 922/2220/19, від 17.09.2020 у справі № 922/3548/19 та від 16.02.2021 у справі № 910/1972/20. 
Позивач просить суд стягнути з відповідача передбачений п.9.6 договору штраф за прострочення поставки товару у розмірі 25% від загальної вартості Договору з ПДВ, що складає 145 697,36 грн.
Колегія суддів відзначає, що оскільки матеріалами справи підтверджено прострочення відповідачем строку поставки товару, висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для нарахування відповідачу штрафу є обґрунтованим.
Не підставі вищезазначеного колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 145 697,36 грн є правомірними       та такими, що підлягають задоволенню.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, стосовного порушення Господарським судом міста Києва норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду, оскільки судом були дотримані всі вимоги щодо повного та всебічного розгляду справи.
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.              
На підставі наявних матеріалів справи колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "БОМБА", в розумінні статті 86 ГПК України не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/10782/22, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.              
Враховуючи наведене, колегія суддів відзначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/10782/22 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта. 
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
                                                  
                                                   ПОСТАНОВИВ:
1.       Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМБА" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі № 910/10782/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2023 у справі №910/10782/22 залишити без змін.
3. Матеріали справи № 910/10782/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                О.В. Агрикова

                                                                                М.Г. Чорногуз