Ухвала
Іменем України 
06 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 456/3421/21
провадження № 51-2127 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
 
розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року щодо неї,
встановив:
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2022 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою та засуджено за частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить        510 грн.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2022 року щодо засудженої                  ОСОБА_4 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги засудженої вбачається, що вона не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо неї. Посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
 
Перевіривши касаційну скаргу засудженої на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджена фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
 
При цьому, засуджена у своїй касаційній скарзі вказує на упередженість розгляду судом першої інстанції цього кримінального провадження, що також не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. 
Крім того, засуджена у своїй касаційній скарзі, зазначаючи про те, що суд першої інстанції послався у судовому рішенні на показання, яких не давала потерпіла та свідок, не конкретизує, які саме показання  неправильно зазначено у судовому рішенні та який вплив це мало на постановлені судові рішення.
Тобто, у касаційній скарзі засуджена має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на її думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Також, засуджена не зазначає в касаційній скарзі чи бажає вона брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання засудженою вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху. 
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд      
 
постановив:
Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року щодо неї залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.   
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                                  ОСОБА_2                                           ОСОБА_3