ПОСТАНОВА 
Іменем України

09 травня 2023 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 395/68/22
провадження № 22-ц/4809/490/23 

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Мурашка С.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І.,
за участі секретаря - Гончар В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданнів м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Березовської Ірини Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 року у складі судді Кавун Т. В. і

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила: 
-розірвати договір довгострокової оренди земельної ділянки № 2522/14, укладений 29.05.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інше речове право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 30.05.2014 за № 5850503;
-скасувати запис про державну реєстрацію договору довгострокової оренди земельної ділянки № 2522/14, укладеного 29.05.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки площею 3,4923 га, кадастровий номер 3523880800:02:000:2522, зареєстрований 30.05.2014 Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, номер запису про інше речове право 5850503;
-розірвати договір довгострокової оренди земельної ділянки № 2523/14, укладений 29.05.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інше речове право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 30.05.2014 за № 5850754;
-скасувати запис про державну реєстрацію договору довгострокової оренди земельної ділянки № 2523/14, укладеного 29.05.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , щодо земельної ділянки площею 3,8507 га, кадастровий номер 3523880800:02:000:2523, зареєстрований 30.05.2014 Реєстраційною службою Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, номер запису про інше речове право 5850754.
Позовна заява мотивована тим, що 29.05.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договори оренди землі, предметом яких є належні позивачц на праві власності земельні ділянки, строком до 31.12.2030.
Позивач свої зобов`язання за вказаними договорами оренди виконала в повному обсязі та передала у користування земельні ділянки, однак, відповідач починаючи з 2014 року по 2020 рік, не виплатив їй орендну плату, що є підставою для розірвання договорів та скасування запису про їх державну реєстрацію.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договорів довгострокової оренди земельних ділянок та скасування запису про їх державну реєстрацію відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до наданої відповідачем розписки від 06.06.2014 ОСОБА_3 отримала наперед кошти в рахунок орендної плати за користування земельними ділянками, які належать їй на праві приватної власності.
За таких обставин, в орендаря станом на день пред`явлення позову була відсутня заборгованість перед орендодавцем зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками в період з 2014-2020 років, оскільки лише договір оренди землі може передбачати пряму заборону сплати орендної плати наперед.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Березовська І. А., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не визнавались обставини, які зазначені в розписці, так і сама розписка, проте, суд першої інстанції не роз`яснив ОСОБА_1 право заявити клопотання про призначення експертизи для визначення належності підписів, що свідчить про порушення норм процесуального законодавства.
Відповідачем, всупереч вимогам процесуального закону, при поданні до суду копії розписки про отримання позивачем орендної плати, не зазначено про наявність оригіналу даного письмового доказу.
Надана ОСОБА_2 розписка не відповідає загальноприйнятим формі та змісту, а її зміст спростовується поясненнями позивача та показами свідка ОСОБА_4 .
Попри те, що нотаріальна дія щодо завірення підпису в розписці була вчинена за відсутності особи і без її реєстрації у відповідному журналі реєстрації нотаріальних дій, мета, з якою відповідач бажав легалізувати підпис ОСОБА_1 в ході розгляду справи судом першої інстанції не встановлена.
Незважаючи на розбіжності в поясненнях свідків та наявність виправлень у змісті розписки, суд першої інстанції не дослідив оригіналу даної розписки та не надав вказаному доказу належної правової оцінки.
Суд першої інстанції також не надав оцінку тим обставинам, що в договорах оренди, які є предметом позову, передбачена можливість дострокової виплати орендної плати лише за письмовою заявою орендодавця, однак, такої заяви матеріали справи не містять.
Стверджуючи про реальну сплату суми коштів в сукупному розмірі 70 000 грн, відповідач не надав докази наявності у нього коштів в такому розмірі, підтвердивши джерело їх походження.
Крім того, зазначені в розписці кадастрові номери земельних ділянок не відповідають кадастровим номерам, зазначених в договорах оренди.

Короткий зміст вимог відзиву на апеляційну скаргу
Від адвоката Підлубного В. В., який представляє інтереси ОСОБА_2 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу адвоката Березовської І. А. без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 року без змін.

Розгляд справи у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача адвокат Березовська І. А. підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його представник адвокат Підлубний В. В. заперечували проти доводів апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу на праві приватної власності належать земельні ділянки, площею 3,8507 га з кадастровим номером 3523880800:02:000:2523 та площею 3,4923 га, з кадастровим номером 3523880800:02:000:2522, що підтверджується свідоцтвами про право власності. Державна реєстрація права власності на вказані земельні ділянки проведена 02.04.2014.
29.05.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довгострокової оренди земельної ділянки № 2522/14. 
Відповідно до умов даного договору, об`єктом оренди є земельна ділянка площею 3,4923 га, кадастровий номер 3523880800:02:000:2522. 
Строк дії даного договору обчислюється з моменту реєстрації права оренди земельної ділянки в реєстраційній службі і до 31.12.2030. 
Орендна плата вноситься орендарем щорічно у формі та розмірі 3% від нормативної оцінки земельної ділянки.
До даного договору сторонами підписано 29.05.2014 акт приймання-передачі земельної ділянки.
29.05.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довгострокової оренди земельної ділянки № 2523/14. 
Відповідно до умов даного договору, об`єктом оренди є земельна ділянка площею 3,8507 га, кадастровий номер 3523880800:02:000:2523. 
Строк дії даного договору обчислюється з моменту реєстрації права оренди земельної ділянки в реєстраційній службі і до 31.12.2030. 
Орендна плата вноситься орендарем щорічно у формі та розмірі 3% від нормативної оцінки земельної ділянки.
До даного договору сторонами підписано 29.05.2014 акт приймання-передачі земельної ділянки.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, вбачається, що на підставі договорів довгострокової оренди земельної ділянки за № 2522/14 від 29.05.2014 та за № 2523/14 від 29.05.2014 здійснено 30.05.2014 державну реєстрацію іншого речового права-право оренди земельних ділянок площею 3,4923 га з кадастровим номером 3523880800:02:000:2522, на підставі договору довгострокової оренди земельної ділянки № 2522/14 від 29.05.2014, номер запису про інше речове право: 5850503 та земельної ділянки площею 3,8507 з кадастровим номером 3523880800:02:000:2523, на підставі договору довгострокової оренди земельної ділянки, №2522/14 від 29.05.2014, номер запису про інше речове право:5850754.
Відповідно до розписки складеної 06.06.2014, ОСОБА_1 як орендодавець отримала орендну плату за договорами оренди, за 10 років, тобто до 31.12.2024 року, в сумі по 35 000 грн за кожним договором.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно із частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).
У пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України).
Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належать земельні ділянки, площею 3,8507 га з кадастровим номером 3523880800:02:000:2523 та площею 3,4923 га, з кадастровим номером 3523880800:02:000:2522, що підтверджується свідоцтвами про право власності № 19946418 від 03.04.2014 та № 19940105 від 03.04.2014 (а. с. 14-15).
29.05.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довгострокової оренди земельної ділянки № 2522/14, відповідно до умов якого об`єктом оренди є земельна ділянка площею 3,4923 га, кадастровий номер 3523880800:02:000:2522, строком до 31.12.2030 (а. с. 8-10)
29.05.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довгострокової оренди земельної ділянки № 2523/14, відповідно до умов якого об`єктом оренди є земельна ділянка площею 3,8507 га, кадастровий номер 3523880800:02:000:2523, строком до 31.12.2030 (а. с. 11-13).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, вбачається, що на підставі договорів довгострокової оренди земельної ділянки за № 2522/14 від 29.05.2014 та за № 2523/14 від 29.05.2014 здійснено 30.05.2014 державну реєстрацію іншого речового права-право оренди земельних ділянок площею 3,4923 га з кадастровим номером 3523880800:02:000:2522, номер запису про інше речове право: 5850503 та земельної ділянки площею 3,8507 з кадастровим номером 3523880800:02:000:2523, номер запису про інше речове право: 5850754 (а. с. 16-17).
Згідно п. 9 вказаних договорів орендна плата вноситься орендарем щорічно у формі та розмірі 3% від нормативної оцінки земельних ділянок.
До даних договорів сторонами підписано 29.05.2014 акти приймання-передачі земельних ділянок (а. с. 10 на звороті, а. с. 13 на звороті).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що ОСОБА_2 систематично не виконує взяті на себе зобов`язання щодо щорічної виплати орендної плати у визначеному у договорах розміру за період з 2014 по 2020 роки, що є підставою для його розірвання.
Згідно зі статтею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Чинне законодавство про оренду землі не містить заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою. Умови договору оренди землі про сплату орендної плати за майбутні періоди можуть бути погоджені сторонами договору оренди у формі, передбаченій статтею 14 Закону України «Про оренду землі».
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 321/329/17 (провадження № 61-16545св18).
Відповідно до розписки, складеної 06.06.2014, оригінал якої був досліджений в судовому засіданні судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 як власник земельних ділянок площею 3,4923 га з кадастровим номером 3523880800:02:000:2522 та площею 3,8507 га з кадастровим номером 3523880800:02:000:2523 отримала орендну плату за договорами оренди, щодо вказаних земельних ділянок за 10 років, тобто до 31.12.2024, в сумі по 35000 грн за кожним договором (а. с. 52).
Аналізуючи наведені норми права та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що вказана розписка орендодавця і дії орендаря за обставин цієї справи свідчать про погодження сторонами порядку сплати орендної плати за майбутні періоди.
Позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що вона не отримувала грошових коштів від орендаря у розмірі 70 000 грн наперед у рахунок сплати орендної плати на час написання нею розписки.
Врахувавши положення статті 531 ЦК України, зміст розписки від 06 червня 2014 року, яка свідчить про те, що ОСОБА_1 погодилась на отримання орендної плати за майбутні періоди згідно договорів оренди земельних ділянок від 29 травня 2014 року, укладених між позивачем та ОСОБА_2 , а також дії орендаря, який сплатив вказану суму, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сторони погодили у письмовій формі вказаний порядок сплати орендної плати і цей порядок було реалізовано сторонами, отже у орендаря була відсутня заборгованість перед орендодавцем зі сплати орендної плати за користування земельними ділянками в період з 2014-2020 років.
При вирішенні спору судом першої інстанції надана належна оцінка розписці від 06 червня 2014 року, згідно якої позивач фактично виразив волю на отримання орендної плати за десять років наперед, а орендар вчинив дії - сплатив на користь орендодавця орендну плату у розмірі 70 000 грн за майбутні періоди користування земельними ділянками.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.
Суд не бере до уваги посилання ОСОБА_1 на те, що нею не визнавались обставини, які зазначені в розписці, так і сама розписка, оскільки позивачем не спростовано факт підписання нею вказаної розписки та отримання вказаних в ній коштів.
За змістом п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.
Суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не роз`яснив ОСОБА_1 право заявити клопотання про призначення експертизи для визначення належності підписів в розписці, разом з тим, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач відмовилась від поданого нею клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи.
Частково є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем, всупереч вимогам процесуального закону, при поданні до суду копії розписки про отримання позивачем орендної плати, не зазначено про наявність оригіналу даного письмового доказу, а суд першої інстанції не дослідив оригіналу даної розписки, проте, вказані недоліки були усунуті апеляційним судом та в судовому засіданні було досліджено зміст наданого відповідачем оригіналу розписки.
Доводи відповідача про те, що надана ОСОБА_2 розписка не відповідає загальноприйнятим формі та змісту, є необґрунтованими, адже аналізуючи її зміст суд ввжає, що вона містить достатньо відомостей для того, щоб прийти до висновку, що позивачем було отримано кошти в рахунок орендної плати за спірними договорами.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на покази свідка ОСОБА_4 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 06.06.2014 позивач перебувала у нього в гостях у м. Кіровограді, спростовуються наданими в судовому засіданні суду першої інстанції поясненнями свідка ОСОБА_5 , яка зазначала, що кошти в рахунок орендної плати 06.06.2014 були привезені додому позивачу, які відповідач привіз разом з нею, а тому не можуть бути взяті до уваги судом.
Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що нотаріальна дія щодо завірення підпису в розписці була вчинена за відсутності особи і без її реєстрації у відповідному журналі реєстрації нотаріальних дій, з огляду на те, що аналіз змісту відповідної розписки не свідчить про те, що вона потребує обов`язкового нотаріального посвідчення.
Посилання позивача на наявність виправлень у змісті розписки, не заслуговують на увагу суду, з огляду на те, що з її змісту вбачається, що ОСОБА_1 06.06.2014 було отримано орендну плату за змельні ділянки на 10 років, тобто до 2024 року.
Доводи апеляційної скарги про те, що в договорах оренди передбачена можливість дострокової виплати орендної плати лише за письмовою заявою орендодавця, однак, такої заяви матеріали справи не містять, суд не бере до уваги з огляду на те, що отримання коштів та складення позивачем відповідної розписки саме по собі свідчить про те, що вона письмово висловила свою згоду на сплату орендної плати достроково на 10 років.
Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що відповідач не надав докази наявності у нього коштів в такому розмірі, підтвердивши жерело їх походження, не заслуговують на увагу суду з огляду на те, що у спірних правовідносинах на відповідача не покладається обов`язок доведення джерела походження коштів, сплачених в рахунок орендної плати.
Суд також не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі на те, що зазначені в розписці кадастрові номери земельних ділянок не відповідають кадастровим номерам, зазначених в договорах оренди, з огляду на те, що з огляду на відповідність розмірів земельних ділянок, вказаних в розписці, розмірам, зазначених в спірних договорах, а також відсутність даних про те, що у позивача наявні інші земельні ділянки, що перебувають в оренді відповідача, зміст розписки свідчить, що вона стосується земельних ділянок, що є предметом договорів оренди від 29 травня 2014 року.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив в судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
       Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу адвоката Березовської Ірини Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2022 року без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 12.05.2023.

Головуючий суддя                                                 С. І. Мурашко 

Судді                                                                 О. Л. Карпенко

       О. І. Чельник