Справа № 353/1069/22 
Провадження № 22-ц/4808/540/23 
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н. І. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів - Баркова В.М., Мальцевої Є.Є. 
за участю секретаря - Кузів А.В.
учасники справи
позивач - ОСОБА_1 
відповідачі - ОСОБА_2 , Тлумацька міська рада Івано-Франківської області,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року, ухвалене судом у складі судді Лущак Н.І., 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тлумацької міської ради Івано-Франківської області про визнання недійсним та скасування рішення Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність,

в с т а н о в и в:
У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 травня 2021 року державним нотаріусом Васильєвою Н.М., він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Його матері ОСОБА_3 , яка померла у 2016 році, були наділені земельні ділянки, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , площа для ОЖБ - 0,25 га та для ведення ОСГ - 0,17 га, всього 0,42 га, що підтверджується довідкою Тлумацької міської ради від 09 вересня 2021 року №605. 
Він як власник даної земельної ділянки почав виготовлення її проекту землеустрою.
При обмірах вищевказаних земельних ділянок було встановлено, що їх загальна площа складає 0,4055 га, фактично відповідачем ОСОБА_2 було захоплено та приватизовано частину його земельної ділянки розміром 0,035 га, що порушує його право на приватизацію земельної ділянки в тому розмірі в якому вона перебувала у користуванні його матері та на ній розташований житловий будинок, який перебуває у його власності. 
Зазначив, що при виготовленні технічної документації ОСОБА_2 неправомірно вказала на частину його земельної ділянки, як такої, що перебуває у її користуванні та підлягає приватизації нею.
Зазначив, що 26 лютого 2018 року Тлумацькою міською радою об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області прийнято рішення №576-18/2018 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 , на території Тлумацької міської ради ОТГ, площею 0,2500 га з присвоєним кадастровим номером 2625687801:04:011:0007 та надано дану земельну ділянку у власність.
Оскільки про самовільне захоплення та приватизацію частини його земельної ділянки йому стало відомо в травні 2022 року, коли його представником було отримано рішення Тлумацької міськоюї ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області від 26 лютого 2018 року № 576-18/2018 року, тому відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України строк позовної давності не пропущено.
Просив суд визнати недійсним та скасувати рішення №576-18/2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 », яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та державну реєстрацію. 

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 08 березня 2023 року в задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В апеляційній скарзі скаржник послався на положення ч.1 ст. 377 ЦК України відповідно до якої, особа, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Зазначив, що оскільки відповідно до довідки виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 605 від 09.09.2021 року його матері, яка померла в 2016 році, були наділені земельні ділянки: по АДРЕСА_1 для ОЖБ 0,25 га та для ОСГ площею 0,17 га, всього 0,42 га, тому він як спадкоємець має право на користування та право на передачу йому у власність земельної ділянки в такому розмірі в якому вона перебувала у користуванні його матері.
Крім того вказав, що з технічної документації, а саме схеми розташування земельних ділянок, що розташовані за однією адресою та згідно довідки сільської ради мають площу 0,42 га, вбачається, що фактично відповідачем захоплено та приватизовано частину його земельної ділянки розміром 0,035 га, оскільки їх земельні ділянки межують і зі схеми чітко видно, що частина його земельної ділянки захоплена ОСОБА_2 .
Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені факти та безпідставно відмовив у задоволенні заявлених вимог.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача Тлумацької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, місце та час судового засідання повідомлена належним чином. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без позивача та відповідача по справі, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду жодних документів, які б з достовірністю вказували, що йому чи членам його родини надавалась саме спірна земельна ділянка у розмірах, які він зазначає, а також доказів того, що відповідачем ОСОБА_2 було захоплено та приватизовано частину земельної ділянки розміром 0,035 га, яка належала його родичам, та дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог.

Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 25.05.2021 року державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Васильєвою Н.М. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_5 (брат позивача). Спадщина, на яку видано свідоцтва, складається з: житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з якого 1/2 частина належала ОСОБА_5 (брат позивача) особисто, а 1/2 частина належала ОСОБА_3 , матері померлого, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_5 (брат позивача), який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. 
На підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 258469828 від 26.05.2021 року. 
Згідно довідки виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 605 від 09.09.2021 року ОСОБА_3 , яка померла в 2016 році, були наділені земельні ділянки: по АДРЕСА_2 для ОСГ площею 0,17 га; в урочищі «Левада» для ОСГ площею 0,15 га; в урочищі «Левада» для ОСГ площею 0,38 га.
Позивачем не надано суду доказів, що на зазначені земельні ділянки видавалися Державні акти на право власності на землю. 
Рішенням вісімнадцятої сесії сьомого скликання Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області № 576-18/2018 від 26.02.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 на території Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області площею 0,2500 га, з присвоєнням кадастрового номера 2625687801:04:011:0007. Надано ОСОБА_2 у власність вищезазначену земельну ділянку. 
12.03.2018 року Державним реєстратором Тлумацької міської ради об`єднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області проведено державну реєстрацію нерухомого майна - земельної ділянки площею 0,2500 га кадастровий номер 2625687801:04:011:0007 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 вказував, що оскаржуване рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 порушує його право на приватизацію земельної ділянки, яка перебувала у користуванні його матері у розмірі 0, 42 га, що включає 0, 25 ОЖБ та 0, 17 ОСГ, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Якщо до спадкової маси (спадщини) входить земельна ділянка, яка належала спадкодавцю на праві власності або користування, то відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
З наведеного вбачається, що особи, які набули право власності на будівлю чи споруду. стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.
Згідно довідки виконавчого комітету Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 605 від 09.09.2021 року ОСОБА_3 , яка померла в 2016 році, були наділені земельні ділянки: по АДРЕСА_2 для ОСГ площею 0,17 га.
Позивачем не надано суду доказів того, що після смерті ОСОБА_3 рішення про надання в користування спірних земельних ділянок ОСОБА_5 брату позивача та іншим особам Тлумацькою міською радою приймалось. 
Відтак, зі смертю землекористувача - ОСОБА_3 , землекористування вказаної особи на спірні земельні ділянки є припиненим.
Таким чином, успадкувавши житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач набув право лише на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по: по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку та споруд площею 0,25 га.
Згідно наданої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , розмір земельної ділянки складає 0, 2500 га.        
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем не було надано доказів того, що виділена ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 на території Тлумацької міської ради ОТГ Тлумацького району знаходиться на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 0,25 га, тому відсутні підстави для задоволення заявлених вимог позивача і суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення Тлумацької міської ради прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, не можуть бути прийняті судом, оскільки такі твердження не були доведеними позивачем під час розгляду справи, а відповідно до частини шостої ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Оскільки, апеляційним судом, підстав для скасування чи зміни рішення суду, визначених ст.376 ЦПК України, під час перегляду справи не встановлено, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення,а рішення суду першої інстанції   без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01 березня 2023 року, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 червня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева