КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №754/11078/22                                                                                                  Суддя І інстанції - Вінтоняк Р.Я.
Провадження № 33/824/1100/2023                                                                              Суддя суду апел. інст.- Кепкал Л.І.
                                                                                                                                          
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
22 травня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Кепкал Л.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Швачко О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2023, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, -  
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
 
в с т а н о в и л а:
 
Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2023, ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, з конфіскацією транспортного засобу, який є у його приватній власності, поряд з цим стягнуто судовий збір в розмірі 536, 80 грн.
Постановою суду встановлено, що 12.11.2022 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_1 , в м. Києві по пр. Лісовому, 14, керував автомобілем «Audi A6» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, велась відеофіксація на нагрудну бодікамеру №470314. Своїми діями ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП /протокол про адміністративне правопорушення ААД №096529/.
 
Не погоджуючись із постановою судді, адвокат Швачко О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, на порушення суддею першої інстанції принципу «безсторонності», «презумпції невинуватості», «законності», просить скасувати постанову суддіДеснянського районного суду м. Києва від 19.01.2023 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП у зв`язку із відсутністю  складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що з огляду на відеозапис від 12.11.2022 року вбачається відсутність зупинки транспортного засобу під час керування водієм ОСОБА_1 з причин, встановлених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Також апелянт посилається на відсутність роз`яснення ОСОБА_1 прав, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, також посилається на відсутність обставин встановлення поліцейськими ознак наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 .  Крім того, апелянт зазначає, що з відеозапису вбачається наявність підтвердження поліцейським водію, про те, що було зафіксовано про відсутність руху транспортного засобу, також вказує, на необізнаність поліцейських змісту фабули правопорушення «суті правопорушення» необхідної для викладення в протоколі відносно громадянина. А також, апелянт вказує, що з відеозапису вбачається неоднократне звернення поліцейського до водія з вимогою пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, де поліцейський таким  чином проявляв свою невпевненість в перебуванні водія в стані наркотичного сп`яніння. 
Також апелянт вказує, що згідно з матеріалами справи, докази зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 за порушення правил дорожнього руху відсутні, докази встановлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння відсутні,  відтак, «відсутні докази об`єктивної ознаки законності дій поліцейського», що надає водію право відмовитись виконувати подальші вимоги поліцейського, зокрема виконувати вимогу поліцейського пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння - «правомірність відмови водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння» - не створює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
Крім того, апелянт зазначає, що з огляду на постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №6162804 виніс поліцейський ОСОБА_2 , вона не є доказом законності зупинки водія з причин встановленнях ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», а лише свідчить про винесення постанови поліцейським «за керування транспортними засобом особою позбавленою право на керування» в результаті перевірки громадянина в базі ІПНП. 
Також апелянт вказує, що з огляду на графу протоколу «суть правопорушення», вона не відображає істотних ознак складу адміністративного правопорушення, відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки зазначено «водій керував транспортним засобом АУДІ 6 з ознаками наркотичного сп`яніння, зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів, від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився» замість «водій двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, був зупинений під час керування транспортним засобом з причин ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння відповідно до встановленого порядку за наявності ознак наркотичного сп`яніння», а тому, у зв`язку з вище викладеним, ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності. 
Крім того, апелянт зазначає, що суддею Деснянського районного суду м. Києва  при розгляді справи було порушено принцип гласності судового процесу, оскільки ним було відмовлено стороні захисту у застосуванні рішення Європейського суду з прав людини для подальшого виконання ст. 129 Конституції України - здійснювати повне фіксування судового засідання технічними засобами.
 Також апелянт вказує, що суд першої інстанції порушив принцип безсторонності, право громадянина на справедливий суд, оскільки самостійно здійснив редагування «фабули правопорушення»/«суті правопорушення протоколу відсутню навіть з огляду на ч. 1 ст. 130 КУпАП, не навів мотиву відхилення доводу сторони захисту про обізнаність поліцейських про необхідність викладення «фабули правопорушення («суть правопорушення») згідно ч. 3 ст. 130 КУпАП згідно першого відеозапису « 23 год. 09 хв. 07 сек. по 23 год. 09 хв. 31 сек. за 12 листопада 2022 року», відсутності правильно викладеної фабулу правопорушення («суть правопорушення») в довідці (а.с. 5 т.1).
Крім того, апелянт зазначає на порушенням судом першої інстанції принципу презумпції невинуватості та безсторонності, оскільки суд першої інстанції не навів у постанові мотиву відхилення доводів сторони захисту про відсутність об?єктивної сторони правопорушення в разі відмови водія (громадянина) пройти огляд на стан наркотичного сп?яніння з огляду на відсутність ознак наркотичного сп?яніння на відеозаписі про які зазначено в протоколі, виходячи лише з повноважень поліцейського висувати вимогу водію (громадянину) пройти огляд на стан сп?яніння. Також і про порушення цих принципів свідчить, те, що постанові суду не наведено мотиву відхилення доводів сторони захисту про перебування транспортного засобу без руху (двигун не працює на узбіччі дороги, в тому числі відсутність доказів зупинки транспортного засобу під керуванням громадянина згідно з ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі зізнання самого поліцейського громадянину про відсутність руху транспортного засобу, що зафіксовано на другому відеозаписі «з 23 год. 43 хв. 20 сек. по 23 год. 44 хв. 55 сек. за 12 листопада 2022 року».
 
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явивсь, однак прибув адвокат Швачко О.В., який не заперечував проти розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 інтереси якого він представляє. З огляду на наведене та положення ч.6 ст. 294 КУпАП, апеляційний  розгляд  проведено за відсутності ОСОБА_1 .
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката Швачко О.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи в повному обсязі, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, заслухавши  пояснення  працівника  поліції - ОСОБА_2., обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.   
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вказаних вимог закону в повній мірі не дотримався, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, виходячи з наступного.
Обґрунтовуючи висновки щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП суддя місцевого суду формально послався на фактичні дані, що містяться в матеріалах адміністративного провадження. Однак, самі по собі вказані матеріали справи не можуть бути беззаперечними доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 096529 від 12.11.2022, ОСОБА_1 12.11.2022 року о 23 год. 00 хв., в м. Києві по пр. Лісовому, 14, керував автомобілем «Audi A6» номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.3 ст. 130 КУпАП  (а.с.2).
На підтвердження викладених в протоколі обставин до протоколу додані докази, а саме: направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3), постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР№6162804(а.с.4), довідка щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, з долученими до неї копіями постанов (а.с.5-10), відеофайл з нагрудної камери патрульної поліції (а.с.11).
Положення ч.3 ст. 130 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 , передбачають відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП, тобто за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 254 КУпАП встановлено, що основним документом, який фіксує юридичний факт адміністративного правопорушення, є протокол, вимоги до змісту якого встановлені статтею 256 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення мають бути зазначені, зокрема: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Вимоги щодо оформлення протоколів про адміністративні правопорушення органами поліції встановлено Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №1376 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за №1496/27941. 
Тобто, вищевказані положення КУпАП та Інструкції визначають правила допустимості і відповідності доказів, що є гарантом їх достовірності та істинності.
Згідно вимог КУпАП, суд розглядає справу в межах складу та обставин адміністративного правопорушення, які зазначені в протоколі.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року, заява № 926/08), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на кваліфікуючі ознаки правопорушення, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, або їх виключати, кваліфікувати дії особи, самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 096529 від 12.11.2022, то викладена у ньому суть адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч.3 ст.130 КУпАП, за якою кваліфіковані дії ОСОБА_1 , оскільки не містить кваліфікуючих ознак, передбачених даною нормою закону, а саме відомостей про вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених ч.1 ст.130 КУпАП, як особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за одне із порушень, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.
Допитаний в суді апеляційної інстанції поліцейський УПП у місті Києві капрал поліції ОСОБА_2, який складав протокол про адміністративне правопорушення пояснив, що не дивлячись на встановлення ним через базу АРМОР, того, що ОСОБА_1 протягом року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, кваліфікуючих ознак, передбачених ч.3 ст. 130 КУпАП в протоколі про  адміністративне  правопрушення  ним дійсно зазначено не було. Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 був складений за стандартом.
За таких обставин та враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 096529 від 12.11.2022 складений щодо ОСОБА_1 , не відповідає вимогам, встановленим статтею 256 КУпАП, оскільки у ньому не зазначена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає диспозиції  ч. 3 ст.130 КУпАП та обставинам вчиненого адміністративного правопорушення, то такий протокол не може бути визнаний  допустимим доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП.
Крім того, в ході апеляційного розгляду справи був досліджений відеозапис з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що після активації нагрудної відеокамери автомобіль «Audi A6» номерний знак НОМЕР_1 знаходиться в нерухомому стані, до даного автомобіля підходить працівник поліції, просить у водія, яким є ОСОБА_1 надати йому документи на право керування транспортним засобом та на автомобіль. Перевіряючи документи працівник поліції з`ясовує у ОСОБА_1 , чи той вживав щось, на що останній повідомляє, що взагалі не вживає. Надалі, працівник поліції пропонує   ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у лікаря нарколога та повідомляє останнього у разі відмови на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, однак ОСОБА_1 відмовляється від проходження такого огляду. Після чого, працівник поліції, здійснює перевірку особи ОСОБА_1  на планшеті та складає протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з яким ознайомлює останнього. При   цьому, на  відеозаписі з 23 год. 43 хв. 20 сек. по 23 год. 44 хв. 55 сек. працівник  поліції зізнається на  запитання ОСОБА_1  про те, що  не  бачив  руху транспортного засобу під керуванням останнього. Інші події зафіксовані на відеозаписі не є предметом розгляду даної справи.
Отже, з відеозапису слідує, що автомобіль «Audi A6» номерний знак НОМЕР_1 , після активації нагрудної відеокамери перебував у нерухомому стані. При цьому, жодних відомостей про те, що ОСОБА_1 керував даним автомобілем та був зупинений працівниками поліції, відеозапис не містить. Не вбачається з відеозапису і інформування поліцейським водія про причину зупинення ним транспортного засобу. Також, не зафіксовано на відеозаписі і виявлення працівниками поліції та повідомлення ОСОБА_1 про наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння, які стали підставою для вимоги пройти останнім огляд у медичному закладі. 
Допитаний в суді апеляційної інстанції поліцейський УПП у місті Києві капрал поліції ОСОБА_2 пояснив, що автомобіль «Audi A6» номерний знак НОМЕР_1   був зупинений, оскільки рухався за 10-15 хвилин до початку комендантської години. При цьому зазначив, що не пам`ятає чи повідомлялись водію причини такої зупинки та  чи  називались  йому  ознаки   наркотичного  сп`яніння. 
Однак, не дивлячись на те, що такі пояснення працівника поліції, підтверджують керування ОСОБА_1 транспортним засобом, проте, вони  суперечать  позиції   цього ж  поліцейського,  зафіксованій  на   нагрудну відеокамеру. Більш того, наведена поліцейським в суді апеляційної інстанції причина зупинки автомобіля «Audi A6» номерний знак НОМЕР_1 є сумнівною, оскільки керування автомобілем до початку комендантської години, не є підставою для зупинки транспортного засобу, а тим більше порушенням ПДР. 
Не  повідомлення  ж  інспектором  патрульної  поліції ОСОБА_1  ознак  наркотичного  сп`яніння  свідчить  про  не дотримання  ним   вимог  Інструкції  1452/735 та  КУпАП.
Щодо наявної в матеріалах справи постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР№6162804 від 12.10.2022, складеної щодо ОСОБА_1  за порушення ним 12.11.2022 о 23 год. 24 хв., тобто після складання протоколу у даній справі, ч. 4 ст. 126  КУпАП, то ця постанова жодним чином не підтверджує наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП, та  не підтверджує факт керування  авто  о 23:00 год.
Не є належним доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, в розумінні ст. 251 КУпАП і наявне в матеріалах справи направлення останнього на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки воно жодним чином не підтверджує вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП. До того ж таке направлення складається у разі направлення особи до закладу охорони здоров`я для проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, а не у разі відмови від його проходження.
Що стосується довідки щодо проведених заходів із встановлення повторності вчиненого адміністративного правопорушення, з долученими до неї копіями постанов, то дана довідка з додатками, сама по собі лише вказує на те, що ОСОБА_1 протягом 2022 року притягувався до адміністративно відповідальності за ст. 130 КУпАП. Проте, вказана довідка без зазначення  у  протоколі  про  адміністративне  правопорушення   кваліфікуючої ознаки,  передбаченої  ч. 3  ст. 130 КУпАП - двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП,  не  може  бути  належним  доказом.
Більш  того,  до такої  довідки  долучена  копія  Постанови Деснянського районного суду м. Києва  від  17 серпня   2022 року, яка,  відповідно до наданої   захисником  під  час  апеляційного  розгляду   інформації  оскаржена  в  апеляційному  порядку,  що  вказує  про те,  що  таке  судове  рішення  не  набрало  законної  сили. 
Відтак, враховуючи відсутність в матеріалах справи об`єктивних доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, вважаю, що постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2023 не може бути визнана законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скаргаадвоката Швачко О.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-
 
п о с т а н о в и л а:
 
Апеляційну скаргу адвоката Швачко О.В. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2023, якою  ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років, з конфіскацією транспортного засобу, який є у його приватній власності - скасувати, а провадження по справі закрити у  зв`язку  з  відсутністю в  діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя   
Київського апеляційного суду                                                                           Л.І. Кепкал