ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 травня 2023 року           справа №200/3909/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі № 200/3909/22 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, –

                                            ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 14.01.2022,
- зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу роботи, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст. 14 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” та ч. 3 ст. 114 ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”: з 01.09.1988 по 19.06.1992 - навчання в Маріупольському механіко-металургійному технікумі за спеціальністю прокатне виробництво за кваліфікацією техніка-металурга; з 04.08.1992 по 24.11.1992 - роботу у металургійному комбінаті “Азовсталь” в рейкобалковий цех вальцювальником стану гарячої прокатки; з 25.12.1992 по 17.11.1994 - службу в армії, з врахуванням до пільгового стажу додаткових 1 рік 3 місяці за кожний повний рік роботи, згідно з роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8, що складає 1 рік 9 місяців; роботу на металургійному комбінаті “Азовсталь” конверторний цех оператор машин безперервного лиття заготівок, зайнятий на гарячих ділянках робіт з 22.12.1994 по 28.10.2004, з 09.11.2004 по 13.09.2021;
- зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст. 14 ЗУ “Про пенсійне забезпечення” та ч. 3 ст. 114 ЗУ “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на підставі заяви від 09.01.2022. 
В обґрунтування позову зазначив, що звернувся засобами веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду України, з заявою про призначення йому пенсії за віком. 
До заяви надав документи, що підтверджують його право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону № 1788.
Рішенням відповідача від 14.01.2022 відмовлено в призначенні з тих підстав, що пенсійний вік за п. 1 ч. 2 статті 114 Закону № 1058 становить 50 років, а вік позивача 49 років.
Крім того страховий стаж становить 32 роки 9 місяців 13 днів, стаж роботи за Списком № 1 – 26 років. 
Однак, відповідачем протиправно під час обчислення пільгового стажу не зараховано період навчання та період проходження військової служби. 
Відповідачем не застосовано роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 20.01.1992 № 8 “Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.01.2022 № 057150010914 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду по даній справі.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” наступні періоди: з 01.09.1988 по 19.06.1992 - навчання в Маріупольському механіко-металургійному технікумі за спеціальністю прокатне виробництво за кваліфікацією техніка-металурга; з 25.12.1992 по 17.11.1994 оку - службу в армії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1, з врахуванням додаткових 1 рік роботи - 3 місяців за кожний повний рік роботи, з 01.09.1988 по 19.06.1992, з 04.08.1992 по 24.11.1992, з 25.12.1992 по 17.11.1994, згідно з роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року  №8, що складає додатково 1 рік 6 місяців.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку, відповідно до ст. 14 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” наступні періоди роботи: з 22.12.1994 по 28.10.2004 на “Металургійному комбінаті “Азовсталь” та з 09.11.2004 по 13.09.2021 на ПрАТ “ММК ім. Ілліча”. 
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 є недосягнення позивачем віку 50 років. Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , з заявою про призначення пенсії звернувся 09.01.2022, тобто мав повних 49 років, тому відсутні підстави для призначення позивачу пенсії на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП “Діловодство спеціалізованого суду”.
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). 
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему “Електронний суд” матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі “Електронний суд”.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
09.01.2022 позивач засобами веб-порталу Пенсійного фонду України подав заяву про призначення/перерахунок пенсії за віком. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 057150010914 від 14.01.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу.
В рішенні зазначено, що дата народження позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України - 09.01.2022. 
Пенсійний вік, визначений п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 (Список № 1), становить 50 років. Вік заявника 49 років.
Необхідний страховий стаж за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 становить 23 роки 06 міцяс.
Страховий стаж заявника 32 роки 9 місяців 13 днів. 
Необхідний пільговий стаж на роботах за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 становить 10 років.
Пільговий стаж заявника 26 років. 
Дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату 11.10.2023, тобто при досягненні 50 років.
За наданими документами до страхового та пільгового стажу позивача зараховані всі періоди.
Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 навчався, проходив службу в армії, працював:
- з 01.09.1988 по 19.06.1992 - навчався в Маріупольському механіко-металургійному технікумі за спеціальністю прокатне виробництво за кваліфікацією техніка-металурга; 
- з 04.08.1992 по 24.11.1992– працював в металургійному комбінаті «Азовсталь» в рейкобалковому цеху вальцювальником стану гарячого проката; 
- з 25.12.1992 по 17.11.1994– проходив службу в армії;
- з 22.12.1994 по 19.01.2002– працював на металургійному комбінаті «Азовсталь» в конвертерному цеху оператором машини безперервного лиття на гарячих роботах;
- з 20.01.2003 по 28.10.2004 рку - працював на металургійному комбінаті «Азовсталь» в конвертерному цеху оператором машин безперервного лиття заготівок на гарячих роботах;
- з 09.11.2004 по 31.10.2006 - працював на металургійному комбінаті «Азовсталь» в конвертерному цеху оператором МНЛЗ на гарячій дільниці робіт 5 р;
- з 01.11.2006 по 04.06.2008– переведений оператором МНЛЗ на гарячій дільниці робіт 6 р;
- 05.06.2008 по 28.07.2015– переведений оператором МНЛЗ на гарячій дільниці робіт 7 р;
- з 29.07.2015 по 13.09.2021–переведений оператором машини безперервного лиття заготівок, зайнятого на гарячих дільницях робіт, розливне відділення, дільниця розливу сталі 7 р.
Відповідно до військового квитка серії ОСОБА_1 з 25.12.1992 по 17.11.1994 проходив строкову військову службу.
Позивачем надано уточнюючі довідки щодо пільгового характеру роботи за періоди з 04.08.1992 по 24.11.1992 (Список № 1, постанова КМ СРСР № 10 від 26.01.1991, розділ ІІІІ підрозділ За позиція 1030300а-11345), з 22.12.1994 по 28.10.2004 (Список № 1, постанова КМУ № 36 від 16.01.2003, розділ ІІІ підрозділ За позиція 3.2а), з 09 листопада 2004 року по 31 жовтня 2015 року, з 01 листопада 2015 року по 13 вересня 2021 року (Список № 1, розділ 3 підрозділ 2, постанова КМУ № 461від 24.06.2016.).
З розрахунку стажу ОСОБА_1 за матеріалами пенсійної справи вбачається, що відповідачем не враховано до пільгового стажу позивача (Список № 1) наступні періоди :
- з 01.09.1988 по 19.06.1992 навчання;
- з 25.12.1992 по 17.11.1994– служба в армії;
- з 07.06.1999 по 01.12.1999– робота на металургійному комбінаті «Азовсталь» в конвертерному цеху оператором машини безперервного лиття на гарячих роботах;
- з 29.10.2004 по 08.11.2004 – за даними трудової книжки не працював;
- з 14.09.2021 по 31.12.2021–відсутні дані про роботу в цій період.
Пенсійним органом зараховано до Списку № 1 наступні періоди роботи позивача:
- з 04.08.1992 по 24.11.1992;
- з 22.12.1994 по 06.06.1999;
- з 02.12.1999 по 30.09.2004;
- з 04.10.20014 по 28.10.2004;
- з 09.11.2004 по 13.09.2021.
Позивач в позові зазначав про протиправне не зарахування до його пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 наступних періодів, зокрема, з 01.09.1988 по 19.06.1992 - навчання, з 04.08.1992 по 24.11.1992 - робота в МК “Азовсталь”, з 25.12.1992 по 17.11.1994 - служба в армії.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що записами в трудовій книжці позивача та уточнюючими довідками підтверджено, що позивач має пільговий стаж за провідними професіями, тому відповідач протиправно не зарахував цей стаж за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
На підставі частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах - робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. (…)
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.
На підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Проте, рішенням відповідача відмовлено в призначенні пенсії віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з недосягненням позивачем віку 50 років.
Суд зазначає, що дійсно, позивач набуде права на пенсію за віком відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 ( Список № 1) за умови досягнення 50 років, при наявності страхового стажу 25 років, пільгового стажу 10 років.
Пенсійний орган в рішенні про відмову в призначенні пенсії за п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058 визначив, що страховий стаж позивача (більш 32 років) та пільговий стаж за Списком №1 (26 років) є достатніми для призначення пенсії за цією нормою, проте позивач на день звернення з заявою про призначення пенсії мав повних 49 років, тобто не досяг віку 50 років, тому відсутні підстави для призначення пенсії за приписами п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Однак, відповідачем не надавалася оцінка наявності у позивача права на пенсію на пільгових умовах незалежно від віку за нормами ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Для набуття позивачем права на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 необхідна наявність роботи за провідною професією не менше 20 років.
Між тим, посада, на якій працював позивач у період з 04.08.1992 по 24.11.1992 в металургійному комбінаті «Азовсталь» - вальцювальник стану гарячого прокату, визначена частиною третьою статті 114 Закону № 1058, як провідна професія.
Також, матеріали справи свідчать, що до зазначеного періоду роботи позивач з 01.09.1988 по 19.06.1992 - навчався в Маріупольському механіко-металургійному технікумі за спеціальністю прокатне виробництво за кваліфікацією техніка-металурга, а з 25.12.1992 по 17.11.1994 проходив службу в армії.
Щодо зарахування до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 періоду навчання суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 (далі - Закон № 103/98ВР) професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.
Згідно статті 12 Закону № 103/98ВР професійно-технічна освіта здійснюється у професійно-технічних навчальних закладах за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, екстернатною формами навчання, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами.
Таким чином, навчанням у професійно-технічному навчальному закладі є період з дня зарахування особи до такого закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання.
На підставі частини третьої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 103/98ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Як свідчать записи трудової книжки позивача, диплом, він навчався в Маріупольському механіко-металургійному технікумі за спеціальністю прокатне виробництво з 01.09.1988 по 19.06.1992, після чого, з 04.08.1992 працював в МК «Азовсталь» вальцювальником гарячого прокату.
Оскільки перерва між днем закінчення навчання позивачем і днем початку його роботи на посаді за набутою професією не перевищувала трьох місяців, тому період навчання позивача має бути зарахований до пільгового стажу позивача за провідною професією відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Стосовно зарахування до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 періоду служби в армії з 25.12.1992 по 17.11.1994 суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІ) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. При цьому час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фактом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України “Про пенсійне забезпечення” або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.
Оскільки до 24.11.1992 включно позивач працював в МК «Азовсталь» вальцювальником гарячого прокату, тобто на посаді за провідною професією, а 25.11.1992 був призваний на строкову військову службу, тому період служби позивача в армії з 25.12.1992 по 17.11.1994 має бути зарахований до пільгового стажу позивача за провідною професією, тобто за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Відповідач в своєму рішенні № 057150010914 від 14.01.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу оцінку вищезазначеним обставинам не дав, не перевірив наявність у позивача права на пенсію за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 незалежно від віку, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язав відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 періоди його навчання з 01.09.1988 по 19.06.1992, служби в армії з 25.12.1992 по 17.11.1994 і повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому оцінка законності та обґрунтованості цієї частини рішення, судом апеляційної інстанції не надається відповідно до ст. 308 КАС України.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі № 200/3909/22 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі № 200/3909/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 29 травня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.
Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.

Головуючий суддя                                                                      І.Д. Компанієць

Судді                                                                                          А.В. Гайдар

                                                                                                          Е.Г. Казначеєв