Номер провадження: 22-ц/813/1398/23 
Справа № 947/10665/20
Головуючий у першій інстанції Бескровний  Я. В.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,
за участю секретаря – Дерезюк В.В.,
розглянувши справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, -
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

Гарник звернувся до Київського районного суду м. Одеси 10.06.2020 року з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася 6.07.2019р. в м.Одесі по вул.Мала Арнаутська, 82, мотивуючи його тим, що 26.07.2019 року о 12 годині 19 хвилин, в м.Одесі по вул. Мала Арнаутська, 82, Дорошенко керуючи автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , у порушення у правил Дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем AudiQ7, номерний знак НОМЕР_2 , який був припаркований. В результаті ДТП автомобіль Audi Q7 здійснив наїзд на припаркований попереду автомобіль VolkswagenLT28, номерний знак НОМЕР_3 . В наслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вина ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи, тому просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 230 864,97 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) у якості матеріальної шкоди 15765,79 грн.

Коротний зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з вище вказаним рішенням суду першої інстанції 23 червня 2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заперечення інших учасників справи

Так, апелянт вказує, що відповідно до висновків звіту №0666, вартість відновлювального ремонту КТЗ Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого при ДТП визначається рівною 310 259,41 гривень; вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_5 , пошкодженого при ДТП, визначається рівною 119 150,68 гривень.
На підтвердження реальної вартості пошкодження автомобіля Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_5 до суду першої інстанції були надані документи про витрати на відновлювальний ремонт автомобіля, які підтверджують придбання позивачем запчастин для відновлення автомобіля на суму 267 905 гривень. Та на суму 60 959, 97 гривень.
Таким чином, позивачем були витрачені кошти на придбання запчастин та виконання ремонтних робіт на суму 328864,97 гривень.
У грудні 2019 року страхова компанія на підставі вищевказаних документів сплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 58949,94 гривень та 13 липня 2020 року на рахунок позивача страхова компанія здійснила доплату страхового відшкодування у розмірі 39050,06 гривень, а всього позивач отримав страхове відшкодування на загальну суму 98000 гривень.
Вказана сума була розрахована виходячи з ліміту полісу в розмірі 100 000 гривень з вирахуванням франшизи у розмірі 2000 гривень.
Виходячи з викладеного з відповідача підлягають стягненню реальні збитки, які поніс позивач по відновлювальному ремонту пошкодженого автомобілю з вирахуванням суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 230864,97 гривень.
Разом з тим, під час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано, що позивачем було відремонтовано автомобіль та витрачено грошові кошти на загальну суму 328 864,97 гривень.
Також судом не було враховано, що відповідно до висновків судової експертизи вартість матеріального збитку та вартість відновлювального ремонту була розрахована з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та склала суму 113 765, 79 гривень.
В свою чергу відповідно до цього ж висновку судової експертизи вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу склала суму у розмірі 287687,95 гривень.

21 травня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу.

12 серпня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
При цьому посилаючись на те, що вартість відновлювального ремонту автомобілю Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 113765,79 гривень.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.10.2020 року справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 –  ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП було призначено до розгляду під головуванням судді Гірняк Л.А.
Рішенням Вищої ради правосуддя №126/0/15-23 від 21 лютого 2023 суддю ОСОБА_4 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду, у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 20.03.2023 року на підставі пункту 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (із змін. та доп.) визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: Дришлюка А.І. та Цюри Т.В.
Розпорядженням № 2806 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 24.03.2023 року у відповідності до рішення зборів суддів, згідно з пунктом 3.12 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28 грудня 2018 року (із змін. та доп.) було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду в складі: головуючого - Князюка О. В., суддів: Погорєлової С.О. та Заїкіна А.П.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.03.2023 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження головуючого судді Князюка О.В
У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.
Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 20.09.2019р. у справі №522/13956/19 встановлено, що 26.07.2019 року о 12 годині 19 хвилин, в м. Одесі по вул. Мала Арнаутська, 82, ОСОБА_2 керуючи автомобілем Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , у порушення у п.12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, скоїв зіткнення з припаркованим автомобілем Audi Q7 номерний знак НОМЕР_2 . 
В результаті ДТП автомобіль Audi Q7 здійснив наїзд на припаркований попереду автомобіль VolkswagenLT28, номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. За вказане адміністративне правопорушення відповідача ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП з накладанням штрафу.
  Згідно полісу серії АО №0945814 цивільна відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».
У грудні 2019 року ПрАТ «УПСК», на його звернення щодо відшкодування шкоди від ДТП, сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 58 949гривень 94 копійки, а згодом ще 39050,06 грн., що разом складає 98000 грн. Враховуючи ліміт відповідальності 100000 грн., франшиза склала 2000 грн.
За звітом №0606 складеним СПД ОСОБА_6 на підставі угоди від 30.07.2019 р. з ОСОБА_1 , було зроблено висновки за якими вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi Q7 реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 310259,41 грн., а вартість матеріальних збитків, внаслідок аварійного пошкодження КТЗ AudiQ7, реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 119150,68 грн.
Судовим експертом у висновку експерта № 20-4898 від 28 жовтня 2020 року, автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_6 , зроблено висновок, що вартість матеріального збитку становить 113765,79 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту розрахована з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ AUDI Q7.
Також з вказаного висновку вбачається, що вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу складає 287678,95 гривень.

Мотивувальна частина
застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
П. п. 3, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до висновку експерта №20-4898 від 28 жовтня 2020 року зробленого на виконання Ухвали Київського районного суду м.Одеси від 30.07.2020 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу колісного транспортного засобу AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_6 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 06.07.2019 року, станом на той же час, становить 113765 гривень 79 коп. Отже саме зазначена сума повинна бути визначена у якості матеріального збитку, оскільки вона визначена належним та допустимим доказом – висновком експерта.
Оскільки страхова компанія відшкодувала позивачу 98000 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між вартістю матеріального збитку (відновлювального ремонту) та сплаченою страховою компанією сумою, враховуючи розмір франшизи, тобто сума 15765,79 грн. ((113765,79 – 98000) + 2000), а тому позов підлягає частковому задоволенню.
Судом першої інстанції не прийнято як докази матеріального збитку сторони позивача зазначені квитанції на суму 237 571,55 копійок, оскільки стороною не надано доказів, що саме ці деталі встановлювались на пошкоджений автомобіль AUDI Q7, і що вартість придбаних запчастин значно перевищує встановлену судовим експертом вартість відновлювального ремонту.
Колегія не може повністю погодитись із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.
Між сторонами виникли правовідносини з приводу відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, що діяла на момент укладення договору страхування, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.
Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
За правилами, передбаченими ст. ст. 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтею 22 ЦК України позивачу, як особі якій завдано збитків в зв`язку із пошкодженням майна гарантовано право на їх повне відшкодування.
Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.
Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.
Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.
Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.
Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.
Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.
Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.
Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).
Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.
Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).
Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.
Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.
При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. 
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19).
При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
На підтвердження вимог до суду позивачем було надано:
Акт огляду транспортного засобу від 28.09.2019 року з описом пошкоджень та заміни деталей на Audi Центрі Одеса Юг. Рахунок Audi Центру Одеса Юг Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗС ГРУПП». від 28.09.2019 року на суму шістдесят тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 97 копійок. Квитанція від 04.09.2019 року про сплату 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) 00 копійок. Квитанція від 05.09.2019 року про сплату 80120 (вісімнадцять тисяч сто двадцять) гривень. Квитанція від 17.09.2019 року про сплату 7155 (сімдесят одна тисяча п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок. Квитанції від 23.09.2019 року про оплату 7380 (сім тисяч триста вісімдесят) гривень 00 копійок. Всього на суму 237 571 гривень 55 копійок.
Відповідно до заміни деталей та запчастин на Audi Центрі Одеса Юг Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗС ГРУПП» встановлено сума до виплати 60 959,97 (шістдесят тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 97 копійок. 
Також з висновку судового експерта № 20-4898 від 28 жовтня 2020 року, автотоварознавчої експертизи колісного транспортного засобу AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_6 , вбачається, що що вартість матеріального збитку становить 113765,79 грн., при цьому вартість відновлювального ремонту розрахована з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ AUDI Q7.
Також з вказаного висновку вбачається, що вартість відновлювального ремонту без врахування фізичного зносу складає 287678,95 гривень, на що не звернув уваги суд першої інстанції.
Разом з тим, позивач здійснив ремонт пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу та необхідність визначення розміру збитків як реальної вартості матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, що узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/19288/14-ц.
Витрати в розмірі 328 864,97 гривень були понесені позивачем на відновлення транспортного засобу від пошкоджень обсяг та характер яких відповідає тим, що спричинені в результаті ДТП, яке сталося 06 липня 2019 року.
Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_2 становить 230864,97 грн.
Посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що квитанція до прибуткового касового ордеру не є належним доказом понесених позивачем витрат на відновлення транспортного засобу, оскільки чинне законодавство забороняє підприємцям їх складання, - колегією суддів не приймаються.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин однак не вірно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню, і безпідставно прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволеня позову, відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 травня 2021 року - скасувати.
Постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) у якості матеріальної шкоди 230864,97 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 19 квітня 2023 року.
Головуючий:                                                                                О. В. Князюк

Судді:                                                                  А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова