ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/20991/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),    суддів:  Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А.,   за участі секретар судового засідання Соловей Л.О., представника позивача Боголіп Ю.В., представника відповідача Дерновського М.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 року в адміністративній справі №160/20991/21 за позовом  Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"  до  Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейська служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулося з позовом до суду до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Державної казначейська служба України, в якому просило: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, яка полягає у порушенні строків та у тривалому невиконанні виконавчих документів від 09.06.2017 року по справі № 904/12314/16; від 22.10.2015 року по справі № 804/8587/15; від 17.02.2017 року по справі 904/12138/16; по справі № 191/1652/15-а від 05.04.2017 року по справі № 200/14427/15-а; від 05.04.2017 року по справі № 200/19629/16-а; від 07.11.2017 року по справі № 804/8715/16; від 15.05.2019 року по справі № 904/90/19; від 04.12.2019 року по справі № 904/465/19; від 17.01.2020 року по справі № 904/4603/19; від 07.08.2020 року по справі № 904/5844/19; від 01.07.2014 року по справі № 191/2053/14-а; від 26.09.2017 року по справі № 191/4383/16; від 11.11.2015 року; від 07.11.2017 року по справі № 804/8685/16;
- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області здійснити виконання виконавчих документів від 09.06.2017 року по справі № 904/12314/16; від 22.10.2015 року по справі № 804/8587/15; від 17.02.2017 року по справі 904/12138/16; по справі № 191/1652/15-а; від 05.04.2017 року по справі № 200/14427/15-а; від 05.04.2017 року по справі № 200/19629/16-а; від 07.11.2017 року по справі № 804/8715/16; від 15.05.2019 року по справі № 904/90/19; від 04.12.2019 року по справі № 904/465/19; від 17.01.2020 року по справі № 904/4603/19; від 07.08.2020 по справі № 904/5844/19; від 01.07.2014 року по справі № 191/2053/14-а; від 26.09.2017 року по справі № 191/4383/16; від 11.11.2015 року; від 07.11.2017 року по справі № 804/8685/16.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 року у задоволені позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Так, у позивача наявні виконавчі документи, які видані судами, в яких боржником є Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. Разом з тим відповідач не виконує такі виконавчі документи, посилаючись на відсутність фінансування. Водночас, відповідачами у справі не надано доказів про вжиття заходів, спрямованих на виконання вказаних виконавчих документів, а тому відсутні об`єктивні обставини, що виключають можливість виконання рішень суду. Так, дії відповідача обмежилися лише внесення відомостей щодо позивача до відповідної черги для виконання рішень суду у майбутньому, що є не належними заходами для виконання рішень суду. 
В відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
З матеріалів справи слідує, що позивачем до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області пред`явлено до виконання наступні виконавчі документи:
- виконавчий документ, виданий Господарським судом Дніпропетровської області від 09.06.2017 р. по справі №904/12314/16 про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської міської ради на користь Філії збитків на пільгове перевезення пасажирів за період січень-грудень 2015 року в розмірі 55 366,89грн. та судового збору в розмірі 1 378,00 грн (загальна заборгованість становить 56 744,89 грн.).;
- виконавчий документ, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 22.10.2015 р. по справі №804/8587/15 про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації на користь Філії суми збитків на пільгове перевезення пасажирів за період січень-грудень 2014 року в розмірі 451 720,87 грн. та судового збору у розмірі 4 872,00 грн. (загальна заборгованість становить 456 592,87 грн.);
- виконавчий документ, виданий Господарським судом Дніпропетровської області від 17.02.2017 р. по справі №904/12138/16 про стягнення з Управління праці та соціального захисту Апостолівської районної державної адміністрації на користь Філії збитків на пільгове перевезення пасажирів за період січень-грудень 2015 року у розмірі 852 776,44 грн. та судового збору в розмірі 12 791,65 грн. (загальна заборгованість становить 865 568,09 грн.).;
- виконавчий документ, виданий Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі №191/1652/15-а про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради на користь Філії збитків на пільгове перевезення пасажирів за період січень-грудень 2014 року в розмірі 77 283,02 грн. та судового збору в розмірі 487,28 грн. (загальна заборгованість становить 77 770,30 грн).;
- виконавчий документ, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 07.11.2017 р. по справі №804/8715/16 про стягнення з Управління соціального захисту населення П`ятихатської районної державної адміністрації на користь Філії збитків збитків на пільгове перевезення пасажирів за період січень-грудень 2015 року у розмірі 1 385 271,76 грн.;
- виконавчий документ, виданий Господарським судом Дніпропетровської області від 15.05.2019 р. по справі №904/90/19 про стягнення з Управління соціального захисту населення Апостолівської районної державної адміністрації на користь на користь Філії компенсаційних витрат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян за період січень-грудень 2016 року у розмірі 1 566 121,29 грн. та судового збору у розмірі 23 491,82 грн (загальна заборгованість становить 1 589 613,11 грн.);
- виконавчий документ, виданий Господарським судом Дніпропетровської області від 04.12.2019 р. по справі №904/465/19 про стягнення з Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпропетровської міської ради на користь Філії боргу у розмірі 3 348 050,39 грн. та судового збору у розмірі 59 229,76 грн (загальна заборгованість становить 3 398 271,15 грн.);
- виконавчий документ, виданий Господарським судом Дніпропетровської області від 17.01.2020 р. по справі №904/4603/19 про стягнення з Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпропетровської міської ради на користь Філії боргу у розмірі 3 348 050,39 грн. та судового збору у розмірі 50 220,76 (загальна заборгованість становить 3 398 271,15 грн.);
- виконавчий документ, виданий Господарським судом Дніпропетровської області від 07.08.2020 р. по справі №904/5844/19 про стягнення з Департаменту транспорту та транспортної інфраструктури Дніпропетровської міської ради на користь Філії 5 186 981,53 грн збитків за пільгове перевезення пасажирів за період з 01.07.2018 року по 30.09.2018 року та судовий збір у розмірі 88 804,72 (загальна заборгованість становить 5 264 786,25 грн.);
- виконавчий документ, виданий Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 01.07.2017 р. по справі №191/2053/14-а про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради на користь Філії збитків на пільгове перевезення пасажирів за 2013 рік у розмірі 668 571,50 грн (залишок заборгованості становить 236 982,88 грн.);
- виконавчий документ, виданий Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 26.09.2017 р. по справі №191/4383/14-а про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради на користь Філії збитків на пільгове перевезення пасажирів за 2015 рік у розмірі 471 018,87 грн. та судового збору у розмірі 7 065,29 грн. (загальна заборгованість становить 478 084,16 грн.);
- виконавчий документ, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 11.11.2015 р. по справі №804/6324/15 про стягнення з Управління соціального захисту населення П`ятихатської райдержадміністрації суми збитків за пільгове перевезення пасажирів за 2014 рік у розмірі 863 216,46 грн.;
- виконавчий документ, виданий Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 07.11.2017 р. по справі №804/8685/16 про стягнення з Управління соціального захисту населення Верхньодніпровської районної державної адміністрації на користь Філії збитків за пільгове перевезення пасажирів за 2015 рік у розмірі 236 210,73 грн.
З метою виконання вказаних виконавчих документів позивач у продовж 2016-201 року неодноразово звертався до відповідача для їх виконання, проте отримував відмови через відсутність фінансування за відповідними бюджетними програмами. 
17.08.2021 року листом №Р/НЗЕ-21/639 позивач звернувся до відповідача-1 з заявою щодо повідомлення стану виконання виконавчих документів та надання копії документів на підтвердження вжиття органами Казначейства заходів для повного та своєчасного виконання вищезазначених судових рішень (копії запитів та відповідей на них, в тому числі копії відповідей боржників про неможливість виконання судових рішень.
24.09.2021 року відповідач-1 листом №04-06-06/15843 надав інформацію щодо наявності планових показників та коштів на реєстраційних рахунках Дніпровської міської ради на виконання судового рішення за роками, також повідомив, що виконавчі документи, також повідомив що виконавчі документи, в яких боржником є органи державної влади, поставлені у чергу за бюджетною програмою КПКВК 3504040 у третій черзі, надав інформацію про спосіб ознайомлення зі справами, які знаходяться на виконання в органі казначейства. Висновував, що органи Казначейства вживають всі заходи, передбачені Порядком №845 та нормами діючого законодавства, направлені на повне та своєчасне виконання судових рішень, а також надав копії запитів органів Казначейства та відповідей боржників в електронному форматі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавчі документи, щодо яких позивач оскаржує бездіяльність відповідачів, видані до вимог відповідного процесуального законодавства і спрямовані на виконання відповідних судових рішень. Виконавчий документ по своїй суті є інструментом для забезпечення примусового виконання судового рішення, стосовно якого такий виконавчий документ видано. Єдиною метою його існування є забезпечення виконання рішення суду. Виконання виконавчого документа є виконанням відповідного рішення суду. Відповідно, позовна вимога про зобов`язання «здійснити виконання виконавчого документа» за своїм змістом є позовною вимогою про зобов`язання здійснити виконання рішення суду.
Конституційний Суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Таким чином, невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили.
Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18 жовтня 2018 року у справі № 638/643/17, від 18 квітня 2019 року у справі № 808/2291/16, від 21 листопада 2019 року у справі № 344/8720/16-а, від 29 листопада 2019 року у справі № 805/5043/15-а, від 20 лютого 2020 року у справі № 15/6834/15 та від 18 лютого 2022 року у справі № 520/3601/19.
Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
В частині першій статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» йдеться про те, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з статті 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.
Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
Вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову про зобов`язання здійснити виконання виконавчих документів, що за змістом відповідає зобов`язанню здійснити виконання судового рішення. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.02.2022 року по справі №9901/505/21, від 16.01.2019 року по справі № 686/23317/13-а, постановах Верховного суду від 20 вересня 2022 року по справі № 200/10196/20-а, від 16 вересня 2022 року по справі № 120/4339/20-а, від 08 вересня 2022 року по справі №817/153/18, від 01 вересня 2022 року по справі №320/2308/21, від 29 липня 2021 року по справі №460/350/19, від 27 липня 2022 року справа № 540/606/20.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що після ухвалення судового рішення подання позову, який за змістом є позовом про зобов`язання виконати судове рішення, є неналежним способом захисту, що не може призвести до ефективного захисту прав. 
Так, ухвалення нового судового рішення про зобов`язання відповідача здійснити виконання виконавчих документів не може призвести до ефективного захисту права, оскільки обов`язковість відповідних судових рішень, на виконання яких видано вказані позивачем виконавчі документи, не зміниться.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. 
Також слід зазначити, що вимога про визнання бездіяльності протиправною сама по собі не здатна призвести до ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, стосовно яких ним подано цю заяву. Це вбачається зі змісту п.4 ч.1 ст. 5, п.4 ч. 2 ст. 245 КАС України, відповідно до яких вимога про визнання діяння протиправним та вимога про зобов`язання вчинити певні дії є взаємопов`язаними та можуть існувати лише разом.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 року в адміністративній справі №160/20991/21 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 року в адміністративній справі №160/20991/21 – залишити без змін. 
Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 12.04.2023 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст. 243 КАС України.
Постанова набирає законної сили з    дати прийняття   та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко