УХВАЛА

12 червня 2023 року 
м. Київ

справа №160/11472/22
адміністративне провадження № К/990/18574/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Стародуба О.П., суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в:
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача, що полягають у відмові згідно з відповіддю відповідача від 01.10.2021 року №34445-29112/Г-01/8-0400/21 - виконати рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-p (II)/2021 шляхом здійснення перерахунку і виплати позивачу з 07.07.2021 року основної пенсії, як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській AEC 1 категорії, інваліда 2 групи, щодо якої встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР;
- визнати протиправними дії відповідача, що полягають у відмові згідно з відповіддю відповідача від 01.10.2021 року №34445-29112/Г-01/8-0400/21 - виконати рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021р № 1-р(ІІ)/2021 шляхом відшкодування позивачу завданої шкоди, внаслідок дії неконституційної норми закону, за період з 01.01.2015р. по 20.09.2017р., а саме, перерахунку та виплати належних Позивачці сум, відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР, як інваліду 3 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, з врахуванням виплачених сум;
- визнати протиправними дії відповідача, що полягають у відмові згідно з відповіддю відповідача вiд 01.10.2021 року №34445-29112/Г-01/8-0400/21 - виконати рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021р № 1-р(11)/2021 шляхом відшкодування позивачу завданої шкоду, внаслідок дії неконституційної норми закону, за період з 20.09.2017р по 07.07.2021р., а саме, перерахунку та виплати належних Позивачці сум, відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР, як інваліду 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, з врахуванням виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити на користь позивача з врахуванням проведених виплат, виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021p № 1-р(II)/2021 шляхом перерахунку і виплати з 07.07.2021 року основної пенсії відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року №230/96-ВР, як інваліду 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати відповідача здійснити на користь позивача виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021p № 1-p(II)/2021 шляхом перерахунку і виплати відшкодування завданої шкоди, внаслідок дії неконституційної норми закону, за період з 01.01.2015р по 20.09.2017р., а саме, здійснити перерахунок та виплати належних позивачу сум пенсії (з врахуванням виплачених сум) відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року № 230/96-BP, як інваліду 3 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області здійснити виконання рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021p № 1- 1/2 шляхом відшкодування завданої шкоди, внаслідок дії неконституційної норми закону, за період з 20.09.2017р. по 07.07.2021р., а саме, здійснити перерахунок та виплати належних позивачу сум пенсії (з врахуванням виплачених сум) відповідно до частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР, як інваліду 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2022, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023, у задоволенні позову відмолено. 
19.04.2023 до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах подана касаційна скарга на судові рішення судів попередніх інстанцій. 
Ухвалою Верховного Суду від 03.05.2023 касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала, разом з доданими до скарги матеріалами у зв`язку з тим, що касаційна скарга не була підписана особою, яка її подала (відсутній особистий підпис на оригіналі касаційної скарги). 
18.05.2023 до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах повторно подана касаційна скарга.
Відповідно до статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення апеляційного перегляду справи. Касаційне оскарження судового рішення допускається лише у визначених законом випадках.
Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг віднесено до категорії справ незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Виключні випадки, за яких судові рішення у справах незначної складності та інших, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження підлягають касаційному оскарженню передбачають, що: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження. 
Спірні правовідносини були предметом судового контролю здійсненого судами першої та апеляційної інстанцій.
Покликання скаржника у касаційній скарзі на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, є безпідставним, оскільки особою, яка подала касаційну скаргу, не доведено наявності таких обставин і доказів на підтвердження їх наявності не надано.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За таких обставин, у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.333 КАС України. 
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
Судді 
О.П. Стародуб
А.А. Єзеров
В.М. Кравчук