П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

______________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

19 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/569/23	
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
          
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Бітова А.І.,
          Танасогло Т.М..
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2023р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2023р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., встановивши базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу для проведення нарахувань та остаточного розрахунку-січень 2008 року;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення час проходження за військової служби у Збройних Силах України за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., встановивши базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу для проведення нарахувань та остаточного розрахунку-січень 2008 року;
- допустити до негайного виконання рішення Одеського окружною адміністративного суду за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії;
- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 , у встановлений судом строк, подати до суду звіт щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022р. по справі №420/20811/21 ОСОБА_1 здійснено нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., встановивши базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу для проведення нарахувань та остаточного розрахунку-січень 2008 року у розмірі 82 370,85грн..
6.12.2022р. ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату йому компенсації втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., встановивши базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу для проведення нарахувань та остаточного розрахунку-січень 2008р..
Однак, у задоволенні вказаної заяви йому відмовлено.
Не погоджуючись із такими діями ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_1 звернувся в суд із відповідним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2023р. адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не проведення ОСОБА_1 нарахування та виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., встановивши базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу для проведення нарахувань та остаточного розрахунку-січень 2008 року.
Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення час проходження за військової служби у Збройних Силах України за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., встановивши базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу для проведення нарахувань та остаточного розрахунку-січень 2008р..
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ВЧ НОМЕР_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,6грн..
В решті позову - відмовлено.
В апеляційній скарзі ВЧ НОМЕР_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, оскільки для такої компенсації наявні всі встановлені законом підстави.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 у період з 1.11.2004р. по 31.12.2011р. та з 1.11.2013р. по 2.09.2019р. проходив військову службу в Збройних Силах України у ВЧ НОМЕР_1 та перебував на грошовому забезпеченні фінансової служби ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно п.5 §3 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 21.08.2019р. №414 ОСОБА_1 звільнений з військової служби відповідно до п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракт) з посади заступника начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 (а.с.13).
Пунктом 1 наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 2.09.2019р. №192 з 2.09.2019р. ОСОБА_1 виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлений на військовий облік до Біляївського РТЦКСП Одеської області (а.с.12).
Вважаючи, що під час проходження військової служби позивач отримував грошове забезпечення не в повному обсязі ОСОБА_1 звернувся до суду.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022р. у справі №420/20811/21 скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5.01.2022р.. Ухвалено по справі нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 , що полягають у встановленні базового місяця з 1.01.2016р. но 28.02.2018р. - січень 2016р. під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р.. Зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., встановивши базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу для проведення нарахувань та остаточного розрахунку - січень 2008р. із урахуванням раніше виплаченої суми індексації.
30.11.2022р. ВЧ НОМЕР_1 на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022р. у справі №420/20811/21 здійснено нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., встановивши базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу для проведення нарахувань та остаточного розрахунку-січень 2008 року у розмірі 82 370,85грн..
6.12.2022р. ОСОБА_1 звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати за весь час затримки по день фактичного розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., встановивши базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу для проведення нарахувань та остаточного розрахунку-січень 2008 року.
Однак у задоволенні вказаної заяви йому було відмовлено.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся в суд із даним позовом.  
Перевіряючи правомірність та законність дій ВЧ НОМЕР_1 у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою КМУ №159.
Відповідно до статей 1, 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно ст.3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Правилами ст.4 цього Закону встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 21.02.2001р. №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі – Порядок №159).
Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1.01.2001р..
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком № 159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду що, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022р. у справі №420/20811/21 визнано протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 , що полягають у встановленні базового місяця з 1.01.2016р. но 28.02.2018р. - січень 2016р. під час нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р.; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби у Збройних Силах України за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., встановивши базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу для проведення нарахувань та остаточного розрахунку - січень 2008р. із урахуванням раніше виплаченої суми індексації.
На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2022р. у справі №420/20811/21, ВЧ НОМЕР_1 30.11.2022р. здійснено виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 82 370,85грн..
Зважаючи на вищевикладене регулювання та встановлені обставини, з урахуванням наявності факту невиплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за заявлений період у зв`язку з бездіяльністю власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, судова колегія дійшла висновку, що така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Що стосується доводів апелянта про порушення ОСОБА_1 строків звернення до суду із позовною заявою, то судова колегія вважає за необхідне зазначити, що порушення права позивача відбулося в момент ненарахування та невиплати середнього грошового забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 2.09.2019р. по 30.11.2022р. на виконання Постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду під 18.05.2022р. у справі №420/20811/21.
Враховуючи те, що згідно ст.233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права повинен обраховуватись з моменту здійснення виплати.
Отже, право позивача на звернення до суду виникло після отримання остаточного розрахунку з ним 30.11.2022р., а тому строк звернення до суду ним не пропущено.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2023р. – залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.          

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          А.І. Бітов

                                                                                                    Т.М. Танасогло