КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
08 травня 2023 року м. Київ
справа №756/4960/22
провадження № 33/824/2073/2023
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпроАП,
на постанову Оболонського районного суду м. Києвавід 09 вересня 2022 року про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП України, 
 
ВСТАНОВИВ
 
           03 травня 2022 року о 18:00 годині ОСОБА_1 в м. Києві на вул. Богатирська, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом BMW 318, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді  штрафу на користь держави в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, зі стягненням судового збору  на користь держави.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , 31березня 2023 року, згідно поштової відмітки, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову, а провадження у справі закрити.
В скарзі ОСОБА_1 просить суд поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи це тим, що оскаржувану постанову він не отримував, що підтверджується довідками про те, що судові повістки та судове рішення не були йому направлені. Дізнався про наявність рішення 16 березня 2023 року, коли отримав лист від Білоцерківського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління, після чого ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи 21 березня 2023 року. 
Вирішуючи питання про поновлення строку, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 ні судові повістки про розгляд справи в суді ні копія постанови про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 не направлялись судом. Згідно розписки, наявної в матеріалах справи, він ознайомився з матеріалами справи 21 березня 2023 року, а апеляційну скаргу подав 31 березня 2023 року, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова є необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 змушений був відмовитись, оскільки поліцейські сказали, що залишать автомобіль тільки у разі, якщо ОСОБА_1 відмовитися від проходження.
Зазначає, що працівниками поліції не було оформлено направлення на медичний огляд, протокол про вчинення адміністративного правопорушення вручений не був, а права та обов`язки ОСОБА_1 не були роз`яснені.
 
У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник Цілуванська Світлана Сергіївна доводи апеляційної скарги підтримали.
Всебічно розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню за таких підстав.
Згідно приписів статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням цього Кодексу, зокрема є охорона прав і свобод громадян, власності, встановленого правопорядку, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно ст.ст.245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
У відповідності до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. 
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння особою, що керує транспортним засобом. 
Згідно до вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України. 
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України - Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху України - водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
 
Суддя місцевого суду прийшов до не правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, з огляду на наступне.
 
Відповідно до ст. 266 КУпАП, огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
 
Законом передбачено, що працівник поліції має доставити особу з ознаками сп`яніння до медичного закладу, в разі відмови особи пройти огляд на місці зупинки, або в разі не згоди з результатами огляду, проведеного на місці зупинки.
 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення   ОСОБА_1            03 травня 2022 року о 18:00 годині в м. Києві по вул. Богатирська, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом BMW 318, державний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
В підтвердження провини   ОСОБА_1   до протоколу було додано відеозапис з нагрудних камер поліцейських.
В силу положень п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п. 21-22 рішення у справі Надточій проти України, п. 33 рішення у справі Гурепка проти України). Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви» зазначив, що підбурювання з боку міліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним переслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину, тобто отримати докази і розпочати кримінальне переслідування.
При цьому, основні вимоги справедливості, зазначені в ст. 6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів, отриманих за допомогою провокації.
Згідно ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є серед інших й запобігання правопорушенням, а не провокація громадян на їх вчинення.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень..
Відповідно записів на диску, які наявні в матеріалах справи, на яких зафіксовано адміністративне правопорушення та дії працівників поліції, вбачається, що працівники поліції вчиняють провокаційні дії, які полягали в умовлянні ОСОБА_1  не їхати до медичного закладу, оскільки якщо тест на стан сп`яніння покаже позитивний результат, то його автомобіль відберуть та передадуть до ЗСУ.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудного реєстратора поліцейського, ОСОБА_1   відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, однак одразу зазначив, що хоче пройти огляд в медичному закладі. Однак, замість того, щоб вчинити  заходи, щоб супроводити особу, що підозрюється у вживанні алкоголю на медичний огляд, працівники поліції почали вмовлять ОСОБА_1 відмовитись від огляду, наполягаючи на тому, що для того щоб його автомобіль не забрали, йому потрібно відмовитись від проходження огляду. ОСОБА_1 спочатку наполягав на проходженні огляду в медичному закладі, згодом погодився на вмовляння робітників поліції та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. 
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, регулюється КУпАП (пункт 2.1. мотивувальної частини Рішення КСУ від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП). Згідно із положеннями КУпАП  ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч. 1, ч. 2 ст. 7);
Незважаючи на те, що працівники поліції мали підозру у тому, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вони багатьма способами давали натяки, що краще відмовитися від проходження медичного огляду, вводячи ОСОБА_1 в оману. Отже, вищезазначені дії працівників поліції були спрямовані не на усунення та припинення майбутнього адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , як того вимагають вимоги Закону України «Про Національну поліцію», а навпаки на вчинення дій з метою вчиненням останнім адміністративного правопорушення та складанням на нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Виходячи з поведінки поліцейських, вбачається тиск на ОСОБА_1 для отримання відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. Вбачаються неодноразові умовляння не проходити вищевказаний огляд, розповідаються негативні наслідки проходження медичного огляду, роз`яснюються наслідки не передбачені законом у виді вилучення транспортного засобу та передачу його ЗСУ.
З описаного вище відео вбачається, що весь алгоритм дій працівників поліції, які фактично спонукали до відмови від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, повністю сплановані та виконані працівниками поліції задля складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, мала місце провокація вчинення правопорушення працівниками поліції у розумінні ЄСПЛ, тобто схиляння суб`єкта до певних протиправних дій з метою подальшого їх виявлення та порушення питання адміністративного переслідування. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій .
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.
За вказаних обставин судом установлено, що докази вини ОСОБА_1 не є  належними  і достатніми для притягнення його до відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями  247, 293, 294 КУпАП, апеляційний суд,
 
                                                               ПОСТАНОВИВ
 
Поновити   ОСОБА_1 устрок на оскарження постанови Оболонського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 року.
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 ,- задовольнити.
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 09 вересня 2022 рокущодо притягнення  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130  КУпАП - скасувати.
Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                     О.В.  Желепа