Справа №585/565/22 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Євтюшенкова В. І.	
Номер провадження 33/816/313/23 	Суддя-доповідач Рунов В. Ю. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

20 червня 2023 року суддя Сумського апеляційного суду Рунов В. Ю., з участю секретаря судового засідання Дейниченко О. М., розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення № 585/565/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.2023, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП,
учасників провадження в справі про адміністративне правопорушення:
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_3 ,
захисника – адвоката Коваленка О. І., 
установив:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, оскільки відносно нього зі сторони інспектора Тригуба Р. були застосовані кайдани та фізична сил, одним інспектором йому було повідомлено про складання протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак після складання певних документів були відсутні свідки і його відпустили. 06.05.2022 він звернувся до КНП «Роменська ЦРЛ», де у нього виявили ушкодження, і він звернувся до ДБР. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в минулому були поліцейськими, а тому їх показання не можна брати до уваги, під час складання протоколу свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були відсутні, а їх пояснення складені через три місяці після початку розгляду справи у суді, який за власною ініціативою збирав докази його вини.
Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.2023 ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн, з позбавленням права керування т/з строком на 3 роки та без оплатного вилучення т/з. Стягнуто на користь держави 496,20 грн судового збору.
Згідно постанови, 05.04.2022 о 15:00 в м. Ромни по вул. Сумська ОСОБА_3 , будучи особою, яка протягом року вже притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, керував автомобілем ВАЗ 21213 д. н. з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротові порожнини, млява мова, хитка хода) і відмовився від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на визначення стану сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3-х днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
У рішенні від 28.01.2021 у справі «Кушнір проти України» ЄСПЛ, констатуючи порушення п. 1 ст. 1 Конвенції, зазначив, «…що право на доступу до суду передбачає право на отримання належного повідомлення про судові рішення, особливо у випадках, коли апеляційна скарга може бути подана у конкретно встановлений строк. Заявник не був присутній у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки засідання проводилося на підставі письмових доводів сторін і, таким чином, без їхнього виклику; отже, заявник не знав зміст постанови, прийнятої за результатами розгляду його позову, у тому числі наведене судом обґрунтування. Це означає, що він не зміг би оскаржити постанову своєчасно, не маючи її паперової копії…» (п. 30-32).
Постанова суддею була винесена 14.02.2023 за участі ОСОБА_3 , але відомості про отримання її копії в матеріалах справи відсутні. 24.02.2023 ОСОБА_3 ознайомився з  матерілами справи, що підтверджується його заявою, а з апеляційною скаргою звернувся 27.02.2023, тому строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.
Вислухавши доводи ОСОБА_3 та його захисника Коваленка О. І., які  підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі через відсутність складу правопорушення, перевіривши матеріали даної справи і дослідивши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 241112 від 05.04.2022, суддя суду першої інстанції цілком вірно дійшла висновку, що ОСОБА_3 , будучи особою, яка протягом  року вже притягувалась до адміністративної відповідальності, керував т/з із ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на відповідний стан у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що відповідає фактичним обставинам справи, належним чином умотивовано та об`єктивно підтверджується доказами у справі, зокрема:
? письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та  ОСОБА_8 , згідно яких 05.04.2022 близько 15:00 під час чергування на блокпосту по вул. Сумська в м. Ромни ними був зупинений автомобіль ВАЗ 21213 д. н. з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував водій ОСОБА_3 , від якого відчувався запах алкоголю, поводив себе ОСОБА_3 агресивно, у зв`язку з чим ними було здійснено виклик працівників поліції, які запропонували йому медичний огляд на визначення стану сп`яніння, на що ОСОБА_3 погодився і поїхав з працівниками поліції на їх автомобілі (а. с. 38, 39).
? письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , в присутності яких ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду за допомогою спеціального технічного приладу та в закладі охорони здоров`я (а. с. 3);
? показаннями в суді першої інстанції свідка ОСОБА_7 , згідно яких 05.04.2022 під час бойового чергування на блокопості в напрямку м. Суми (біля с. Герасимівка) їхав т/з «Нива», зеленого кольору, за кермом якого був ОСОБА_3 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю). У т/з перебувало дві особи, у пасажира теж були ознаки алкогольного сп`яніння, але йому не пропонували пройти освідування, так як пасажирам не заборонено перебувати в нетверезому стані. Т/з на блокпості зупиняються самі, біля знаку «Стоп контроль». Коли зупинився автомобіль ОСОБА_3 відмовився передавати документи, з машини виходив сам, йому сказали стати біля відбійника, він став і почав незензурно висловлюватись, тому вони покликали поліцейських, що були на чергуванні разом з ними, а ті вже викликали наряд. По приїзду поліцейські запропонували ОСОБА_3 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння в медзакладі і ОСОБА_3 погодився поїхати в лікарню. На нього дійсно надівали кайданки, можливо, відчували якусь загрозу, бо до приїзду працівників поліції він вів себе зухвало. Коли поліцейські приїхали, вже спокійно поводився, на землю ОСОБА_3 на посту ніхто не клав, він спотикнувся і сам упав;
? показаннями в суді свідка ОСОБА_9 , з яких убачається, що він є пенсіонером МВС. Приблизно у квітні 2022 року перебував у особистих справах в приміщені Роменського міськрайвідділу поліції. До нього звернувся працівник поліції з проханням бути свідком при відмові особи від проходження огляду на стан сп`яніння і пояснив, що водія з ознаками алкогольного сп`яніння затримали на блокпості на вул. Сумська в м. Ромни. Він погодився бути свідком, тому поліцейські ще раз роз`яснили йому, за яких обставин затримали водія і запропонували йому пройти в установленому порядку медичний огляд, на що ОСОБА_3 відмовився. На вигляд ОСОБА_3 був нетверезий (координація рухів, погляд не міг сфокусувати). Кайданок на ОСОБА_3 не бачив, руки були не за спиною, а сперті на колінах;
? показаннями в суді свідка ОСОБА_6 , згідно яких  в той день ніс патрулювання міста разом з поліцейськими, оскільки колишніх міліціонерів залучають до патрулювання вулиць на добровільних громадських засадах. На пенсії він вже 18 років. Перебував біля райвідділу і його запросив працівник поліції бути свідком, повідомивши, що особа відмовляється пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. З цими працівниками поліції раніше знайомий не був. Зайшовши у відділ поліції побачив ОСОБА_10 , який сидів у холі. На вигляд він був «напідпитку». Працівники поліції запропонували ОСОБА_3 пройти огляд у медзакладі, на що той відмовився, говорив, що не пив, що не був за кермом ОСОБА_3 не говорив. Щодо того, чи був ОСОБА_3 у кайданках - уваги не звернув. Пам`ятає, що ОСОБА_10 відмовлявся і їхати на освідування, і підписувати протокол. При ньому фізичної сили до ОСОБА_10 не застосовували;
? показаннями в суді інспектора СРПП Роменського РВП  Науменка В.В., згідно яких 05.04.2022 він перебував на добовому чергуванні у райвідділі поліції. Надійшло повідомлення з блокпоста по вул. Сумській в м. Ромни, що зупинили нетверезого водія. Приїхавши на місце, побачили ОСОБА_3 біля автомобіля «Нива ВАЗ 21» зеленого кольору, який поводився агресивно. Біля автомобіля також перебував ще один чоловік. Запропонували ОСОБА_3 пройти у встановленому порядку огляд на визначення стану сп`яніння, бо від нього відчувався запах алкоголю, на що він погодився, тому його посадили в поліцейський автомобіль і стали їхати в лікарню. Але по дорозі на перехресті по вул. Коржівській ОСОБА_3 відмовився проходити медичний огляд, нічим не мотивуючи. Після цього його повезли до приміщення райвідділу, де на нього у присутності двох свідків було складено протокол за ст. 130 КУпАП за відмову від проходження медичного огляду. ОСОБА_3 не затримували, а їхали для проходження огляду за його згодою. Кайданків до ОСОБА_3 особисто він не застосовував. Щодо його напарника ОСОБА_11 також не бачив застосування ним до ОСОБА_3 кайданок. Факт керування ОСОБА_3 т/з встановлений на підставі пояснень осіб, які його зупинили на блокпості – військовослужбовців, а в протоколі зазначені свідки, яких вони запросили, які засвідчили вже факт відмови від проходження медичного огляду.
Оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 251, ст. 252 КУпАП), не убачає будь-яких підстав не довіряти цим доказам. 
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки учасників дорожнього руху, у тому числі осіб, які керують т/з, і встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, тому у протоколі та у постанові присутнє посилання на порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 ПДР, згідно яких водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділі Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» і «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду».
Направлення особи для огляду на стан алкогольного сп`яніння і проведення такого огляду здійснюється в порядку, визначеному КМУ, а згідно вимог ч. 2-3 ст. 266 КУпАП огляд водія, зокрема на стан сп`яніння, проводиться: 1) поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення; 2) у закладі охорони здоров`я (в тому числі у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами), не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності поліцейського. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп`яніння затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп`яніння в інших закладах забороняється.
Необхідно зауважити, що положення ст. 266 КУпАП не регламентують дії поліцейського та не визначають порядок і форму фіксації ним відмови водія (особи, яка керує т/з) від проведення огляду в закладі охорони здоров`я, а тому у разі вчинення вказаними особами таких дій поліцейському слід керуватись п. 8 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» (в ред. Постанови КМУ № 888 від 28.10.2015), згідно якого у разі відмови водія т/з від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Питання встановлення первинно наявності (чи відсутності) ознак стану сп`яніння, які є підставами для проведення огляду водія т/з, відноситься виключно до компетенції поліцейського, відповідно п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії т/з, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Таким чином, ОСОБА_3 щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, повинен був пройти відповідний огляд на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку, тому зазначена вище вимога поліцейського є законною і обґрунтованою, а водій в усякому випадку не мав права ігнорувати вимоги законодавства України про адміністративні правопорушення, так як «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02), у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що працівником поліції при складанні відносно ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення дотримані в повному обсязі усі вимоги процесуальних норм, права та законні інтереси останнього.
Є неприйнятними доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо недопустимості як доказів показань свідків ОСОБА_6 та  ОСОБА_9 через те, що вони в минулому працювали в поліції, оскільки вказані обставини жодним чином не свідчать про упередженість, необ`єктивність або ж яку-небудь зацікавленість цих свідків. 
Крім того, для перевірки обставин справи та відповіді на доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції були допитані як свідки ОСОБА_6 та  ОСОБА_9 , які підтвердили надані ними покази в суді першої інстанції щодо обставин, які відбувалися 05.04.2022 в приміщенні поліції за їх та ОСОБА_3 участі, ОСОБА_6 додатково пояснив, що не працює в поліції з 2003 року, а ОСОБА_9 – з 2013 року, з початку війни добровільно приймають участь з охорони громадського порядку.
Отже, в ході апеляційного перегляду не встановлено підстав вважати, що наведені стороною захисту обставини могли якось вплинути на ОСОБА_3 відмовитися від виконання ним вимог п. 2.5 ПДР.
Факт керування ОСОБА_3 т/з та його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована у встановленому законом порядку, тобто обставини, які підлягають доказуванню в цій справі, встановлені не тільки з показань вказаних свідків, але і на підставі інших належних, допустимих і достовірних доказів, які узгоджуються між собою.
Що стосується доводів ОСОБА_3 про застосування до нього  працівниками поліції кайданок та фізичної сили, то такі, на переконання апеляційного суду, не заслуговують на увагу, оскільки вказані доводи є тотожними доводам, які були предметом розгляду та на які судом першої інстанції надано обґрунтовану відповідь, з якою погоджується й апеляційний суд. 
Окремо, апеляційний суд, звертаючись до практики ЄСПЛ, викладену у рішеннях від 30.05.2013 по справі «Малофєєва проти Росії», 20.09.2016 по справі «Карелін проти Росії», в яких ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)», констатує, що в даному випадку місцевий суд не вчиняв дій на відшукування доказів в підтвердження вчинення ОСОБА_3 повторно протягом року правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, справу розглянув в межах складеного уповноваженою особою протоколу, при цьому сам ОСОБА_3 не заперечував, що до подій, які відбулися 05.04.2022 його вже було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП .
Інші доводи скарги ОСОБА_3 є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи і суд апеляційної інстанції їх розцінює як спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Суддя суду першої інстанції не вийшла за межі зазначених у протоколі обставин, розглянувши справу на підставі наданих сторонами (у тому числі й уповноваженою особою національної поліції, яка склала протокол про адміністративне правопорушення – ч. 2 ст. 251, ст. 255 КУпАП) та досліджених у судовому засіданні доказів, достатніх у своїй сукупності і взаємозв`язку для доведення вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи в повному обсязі дотримані положення ст. 268, 279, 280 КУпАП, постанова судді є законною, обґрунтованою і належним чином умотивованою, тому вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 

постановив:

Поновити ОСОБА_12 строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.2023.
Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.02.2023 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  В. Ю. Рунов