Справа № 127/20805/22 
Провадження № 33/801/276/2023
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каленяк Р. А.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року                                                                               м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., за участі захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Цвєткова О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2023 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП ,
встановив:
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.
У скарзі зазначає, що розгляд справи відбувся без його часті, що є грубим порушенням права особи на захист, на безпосереднє надання пояснень суду, права на подання доказів, клопотань тощо. Засідання було призначено на 26 січня 2023 року о 09 год. 15 хв. і він планував на ньому бути, на попередні засідання він завжди подавав клопотання про неможливість явки з проханням їх відкласти. В цей день о 07 год. 50 хв. у Вінницькій області було оголошено повітряну тривогу, яка завершилася лише о 12 год. 10 хв. Відтак, причини неприбуття на вказане судове засідання є поважними, будь-яке клопотання чи заяву він був позбавлений можливості подати, електронного кабінету не мав і контактів суду в нього також не було. Незважаючи на існування вказаних поважних причин суд розглянув справу у його відсутність. Судом не зазначено докази, які досліджувалися чи не досліджувалися, тобто постанова суду є не вмотивованою.
У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 також вказав, що огляд на стан сп`яніння було проведено не у встановленому законом порядку та з численними порушеннями як закону, так і його прав. Лікарі, які проводили огляд на стан сп`яніння, відмовили у відібрані в нього біологічних зразків, на чому він наполягав, чим порушили як методику МОЗ, так і право особи, яка притягається до відповідальності, на захист та спростування пред`явлених звинувачень. Працівники лікарні проводили огляд за допомогою приладу «Алкотест 6820», при цьому давали для тестування вказаний прилад вже з вставленим в нього мундштуком, і цей мундштук в його присутності не розпаковувався. Йому не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, а також не було запропоновано надати пояснення. Крім того вказує, що: відеозапис не є безперервним; в протоколі про адміністративне правопорушення відсутня інформація про технічні характеристики приладів, якими здійснювався відеозапис подій; докази вручення йому висновку лікаря відсутні; ознаки алкогольного сп`яніння на відеозаписі в нього відсутні. 
Апеляційний суд вважає за необхідне приєднати до апеляційної скарги доповнення, які були поданні після надходження апеляційної скарги до суду, оскільки захисник у судовому засіданні пояснив, що обставини, викладенні в доповненнях, встановлені ним з відеозапису з нагрудної камери працівника поліції, копію якого він отримав в останній день апеляційного оскарження, через що не зміг в повній мірі викласти всі мотиви апеляційної скарги.
Також ОСОБА_1 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що про існування постанови йому стало відомо лише під час ознайомлення з матеріалами справи, коли адвокат Цвєтков О.В. вступив у справу як його захисник, а саме 23.02.2023. А тому строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 289 КУпАП, в разі пропуску строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено.
При вирішенні питання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови апеляційний суд виходить з того, що постанову судом першої інстанції винесено 26.01.2023, копія постанови ОСОБА_1 судом не надсилалася. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Цвєтков О.В. ознайомився з матеріалами справи 23.02.2023 (а.с.29).
Оскільки ОСОБА_1 не був присутнім під час винесення оскаржуваної постанови, беручи до уваги, що копія постанови судом йому не направлялася, а апеляційну скаргу ним подано протягом десяти днів з моменту ознайомлення захисника з матеріалами справи, з метою забезпечення конституційного права особи на оскарження судового рішення, про яке стверджується в рішеннях Європейського суду з прав людини, апеляційний суд прийшов до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2023 пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.
За змістом ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є забезпечення обвинуваченому права на захист.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих  Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Вказаних приписів судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови дотримано не в повному обсязі.
Встановлено, що адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 надійшов до Вінницького міського суду Вінницької області 15 вересня 2022 року, 05 грудня 2023 року після проведення повторного автоматизованого розподілу справу передано судді Каленяку Р.А.
Судові засідання, призначенні на 19 грудня 2022 року, 03 січня 2023 року та 18 січня 2023 року відкладалися за клопотаннями ОСОБА_1 .
З 18 січня 2023 року судове засідання відкладено на 26 січня 2023 року о 09 год. 15 хв..
Суд першої інстанції, встановивши, що в судове засідання ОСОБА_1 неодноразово не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надав, дійшов висновку про розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 ..
Статтею 268 КУпАП  визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Загальновідомим є те, що 26 січня 2023 року о 07 год. 46 хв. у Вінницькій області було оголошено «повітряну тривогу», яка тривала до 12 год. 06 хв., у зв`язку з чим ОСОБА_1 і його захисника не допустили до приміщення суду. Однак, судом проведено розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 .
Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав: на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
02 березня 2022 року Рада суддів України оприлюднила рекомендації роботи судів в умовах воєнного стану, якими роз`яснено можливість відкладення розгляду справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та зняття їх з розгляду, зважаючи на неможливість прибуття учасників судових процесів в суд у зв`язку з небезпекою для життя.
Оскільки причини неприбуття ОСОБА_1 в судове засідання є поважними, відтак вказані вище дії суду призвели до порушення права ОСОБА_1 на захист, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.
Так як суд першої інстанції при розгляді справи порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачений ч.1 ст.268 КУпАП, тобто допустив порушення норм процесуального права, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Судом апеляційної інстанції під час розгляду справи досліджено наявні в матеріалах справи докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271203 від 10.09.2022; висновок медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1254 від 10.09.2022; відеозапис з нагрудної камери працівника поліції (портативного відеореєстратора).
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271203 від 10.09.2022, складеного інспектором взводу 1 роти 3 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Олексієнко В.М., 10.09.2022 о 22 год. 26 хв. в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, 130а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом BMW, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в присутності лікаря-нарколога, висновок №1254 позитивний – 0,37 проміле (а.с.2).
Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Комунального некомерційного підприємства «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» №1254 від 10.09.2022, складеного лікарем ОСОБА_2 , за результатами проведеного огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння: Алкотест 6820 – 0,40 проміле, Алкотест 6820 – 0,37 проміле (а.с.4).
У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України зазначено, що водієві забороняється  керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
З положень вимог ст. 245, 251, 252 КУпАП слідує, що суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови доведеності юридичного складу адміністративного правопорушення. Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, виходячи з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №271203, висновку медичного огляду №1254, рапорту та інших наявних в справі матеріаламів.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що медичний огляд в закладі охорони здоров`я був проведений з порушенням вимог закону і такі доводи заслуговують на увагу.
Так, пунктом 3 розділу IIІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 № 1452/735, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я, який пройшов тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.
Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи (пункт 4 розділу IIІ Інструкції)
У пункті 9 вказаного розділу зазначено, що використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
У висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння зазначено, що огляд проводився за допомогою приладу «Алкотест 6820».
З відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (портативного відеореєстратора) встановлено, що ОСОБА_1 для проведення огляду наполягав у медичному закладі на відібрані у нього зразків біологічного середовища (сечі), однак, лікар відмовив йому в цьому, не пояснивши причини. Після цього лікар дістав з-під столу спеціальний технічний засіб «Drager Alcotest», а також з коробки, яка знаходилася від нього з правого боку на столі, мундштук і з`єднала його з алкотестером. Після чого, не оголошуючи результатів огляду, лікар поклала технічний засіб на стіл і почала заповнювати документи. Через п`ять хвилин лікар знову взяла в руки алкотестер і повідомила іншого лікаря про необхідність повторного проведення огляду, не пояснюючи при цьому таке рішення. Для повторного проведення огляду лікар дістала інший мундштук з тієї самої коробки.
Фактично, огляд в закладі охорони здоров`я проводився лікарем з використанням спеціального технічного засобу, який з урахуванням положень вищезгаданої Інструкції №1452/735 застосовується поліцейськими при проведенні огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Перед проведенням огляду ОСОБА_1 не було поінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу.
З незрозумілих причин, результат першого тестування озвучений присутнім в кабінеті не був і через деякий час було проведено повторний огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння.
Для тестування алкоголю у видихуваному повітрі лікарем для відбору проб дихання використовувався, зокрема, мундштук. З відеозапису не вбачається, що перед проведенням огляду лікарем було проведено контрольний замір повітря, який би показав відсутність алкоголю в приладі, а також, що лікар перед застосуванням засобу продемонстрував ОСОБА_1 цілісність упаковки мундштука. 
Навпаки, як встановлено судом з відео, лікарем для проведення огляду використовувалися мундштуки, які не були запаковані, що ставить під сумнів їх стерильність.
В Україні діє Європейський стандарт EN 15964:2011, який наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №1494 від 30.12.2014 прийнято як національний стандарт за позначенням ДСТУ EN 15964:2014 «Пристрої неодноразового використання для контролю видихуваного повітря. Вимоги та методи випробувань». 
На заміну ДСТУ EN 15964:2014 наказом ДП «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 08.11.2018 №404 «Про прийняття та скасування національних нормативних документів» прийнято з наданням чинності з 01.01.2020 ДСТУ EN 15964:2018 (EN 15964:2011. IDT) «Прилади неодноразового використання для виявляння алкоголю у видихуваному повітрі. Вимоги та методи випробування».
Згідно вказаного документу пристрої для тестування алкоголю у видихуваному повітрі використовують разом з мундштуками для відбору проб дихання. Пунктом 3.11 цього Стандарту визначено, що мундштук - це гігієнічно запакована частина, призначена для одноразового використання, яку приєднують до приладу для виявляння алкоголю у видихуваному повітрі і через яку особа, що її перевіряють, подає пробу видихуваного повітря. ОСОБА_3 використовують, щоб запобігти змішуванню проби видихуваного повітря з навколишнім повітрям і розбавленню концентрації алкоголю.
Згідно з приписами пункту 5.2 Стандарту, пристрій повинен виключати можливість вдихання забрудненого повітря від попередніх користувачів. ОСОБА_3 призначений тільки для одноразового використання. Повинна бути забезпечена можливість брати ці мундштуки, не торкаючись частини, що буде і була в контакті з губами особи, яку перевіряють. Мундштуки повинні бути в індивідуальній герметичній упаковці, яку можна легко відкрити.
Отже, існують обґрунтовані підстави вважати, що під час огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння використовувалися мундштуки, які не відповідають вимогам нормативних документів, зокрема вимогам згаданого вище ДСТУ, не встановлене їхнє походження, що викликає сумнів у результаті огляду та дає обґрунтовані підстави вважати отримані за допомогою таких приладів результати недостовірними.
Одне із головних, на що звертає увагу апеляційний суд, це те, чому кваліфіковані лікарі використовують технічний засіб (який повинен використовуватися поліцейськими) – «Drager Alcotest», і це при тому, що досліджуваний бажає, щоб відібрали в нього зразки біологічного середовища – сечу, після того, як він відмовився продути в прилад «Drager Alcotest» на місці зупинки транспортного засобу.
Сам факт відмови водія проходити огляд на місці зупинки тарснортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу стверджує про недовіру до його показників.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду регламентована Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року за №1452/735.
З пункту 6 розділу І вказаної Інструкції вбачається, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я (без вказівки на використання ним спеціальних технічних засобів).
Розділ ІІ Інструкції регламентує порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським, а розділ ІІІ - лікарем закладу охорони здоров`я.
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 3 розділу ІІ Інструкції).
У розділі ІІІ Інструкції жодного згадування про використання лікарем при проведенні огляду спеціальних технічних засобів немає. 
Навпаки, відповідно до пунктів 8-10 розділу ІІІ Інструкції, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності. Вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.
У пункті 12 вказаного розділу зазначено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.
Зі змісту пункту 15 розділу ІІІ слідує, що діагноз встановлюється за результатами, зокрема, лабораторного дослідження.
Проаналізувавши вказані норми, апеляційний суд переконаний, що в таких ситуаціях лікар повинен провести лабораторне дослідження зразків біологічного середовища. При дослідженні можливе використання лікарем лише вимірювальної техніки та обладнання, але ніяк не технічних засобів, які використовуються поліцейськими.
Використання лікарем для проведення огляду технічних засобів нівелює право особи сумніватися в показниках технічного засобу, адже виникає суперечлива ситуація, коли особу, яка не бажає проходити огляд за допомогою спеціального технічного засобу («Drager Alcotest»), через сумніви в такому пристрої, зобов`язують проходити огляд за допомогою такого самого технічного засобу в закладі охорони здоров`я.
І взагалі, в такій ситуації особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавлена можливості апелювати показники технічного засобу, застосованого лікарем, зокрема, шляхом проведення експертизи.
Крім того, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом МВС України 06.11.2015 №1376 визначено, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права, передбачені статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, повідомляється, що справу про адміністративне правопорушення буде розглянуто у строки, визначені статтею 277 КУпАП, про що робиться відмітка та ставиться підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (пункт 11 розділу ІІ).
З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права і докази вчинення таких дій з боку поліцейських в матеріалах справи не містяться.
Отже, поліцейським права ОСОБА_1  не роз`яснювалися, що є грубим порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд повинен обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом»,
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом» (п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року), доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до статті 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні адміністративного правопорушення доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
З огляду на наведене, враховуючи положення статті 62 Конституції України, відповідно до якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд вважає, що наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не доведена матеріалами справи. Тобто, не доведеною є наявність об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення.
Вказане є підставою для скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 247, 294 КУпАП, 
постановив:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Т.Б. Сало