ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року 
м. Київ

справа № 620/1217/20
касаційне провадження № К/9901/35853/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року (головуючий суддя - Бородавкіна С.В.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Безименна Н.В., судді - Бєлова Л.В., Кучма А.Ю.)
у справі № 620/1217/20
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина»
до Головного управління ДПС у Чернігівській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» (далі - СТОВ «Батьківщина»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі - ГУ ДПС у Чернігівській області; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28 лютого 2020 року № 00000730500, від 28 лютого 2020 року № 00000740500 та від 28 лютого 2020 року № 00000720500.

Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 28 липня 2020 року адміністративний позов задовольнив частково. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 28 лютого 2020 року № 00000740500 в повному обсязі, від 28 лютого 2020 року № 00000720500 в частині нарахування штрафних санкцій у розмірі 3059876,50 грн, від 28 лютого 2020 року                       № 00000730500 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 5078401,00 грн за основним платежем та 1269600,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив. 

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 08 грудня 2020 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ГУ ДПС у Чернігівській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 липня                  2020 року в частині задоволення позовних вимог, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року та прийняти нове рішення про повну відмову в задоволенні позову. 

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначає, що весь придбаний у Приватного підприємства «Сервіс АЗС» та Приватного підприємства «КТ Сервіс» скраплений газ позивачем списано на прямі виробничі потреби із газозабезпечення підрозділу Прилуки КХП, однак відсутні докази використання таких обсягів скрапленого газу в господарській діяльності СТОВ «Батьківщина», оскільки газопостачання наявних у його власності зерносушарок здійснюється лише природним газом. Крім того, звертає увагу на те, що придбаний у Приватного підприємства «Пром-Продукт» деетанпропанбутанізований конденсат не може використовуватися як пальне для заправки автомобілів, оскільки призначений виключно як компонент для виготовлення бензину.

Верховний Суд ухвалою від 08 лютого 2021 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Чернігівській області.

Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій з`ясовано, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку СТОВ «Батьківщина» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, валютного - за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з   01 січня 2011 року по 31 грудня 2018 року, за результатами якої складено акт від 16 грудня                2019 року № 244/05/30875436.

Перевіркою встановлено, зокрема, порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв`язку з неправомірним включенням до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаного в Приватного підприємства «Сервіс АЗС» та Приватного підприємства «КТ Сервіс» скрапленого газу, а також у Приватного підприємства «Пром-Продукт» деетанпропанбутанізованого конденсату, які не використовувалися платником у господарській діяльності. 

Обґрунтовуючи свою позицію, ГУ ДПС у Чернігівській області звертало увагу на те, що газопостачання наявних у власності СТОВ «Батьківщина» зерносушарок здійснюється лише природним газом, а не скрапленим. Натомість, деетанпропанбутанізований конденсат призначений виключно для виготовлення бензину як компонент та не може використовуватися як пальне для заправки автомобілів.

На підставі зазначеного акта перевірки та з огляду на вказані порушення відповідачем 28 лютого 2020 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № 00000740500, згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1041352,00 грн; № 00000720500, згідно з яким нараховано штрафні санкції в розмірі 3059876,50 грн; № 00000730500, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 5078401,00 грн за основним платежем та 1269600,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Надаючи оцінку правомірності прийняття ГУ ДПС у Чернігівській області названих актів індивідуальної дії в оскаржуваній частині, Верховний Суд виходить із такого.

За правилами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. 

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими платником до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, що контролюючим органом фактично не заперечується. 

Щодо доводів відповідача, викладених у касаційній скарзі, про неможливість використання платником придбаних активів у власній господарській діяльності, то слід зазначити, що господарською діяльністю згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. 

Судами з`ясовано, що на рахунках позивача обліковується зерносушарний комплекс; марка,         модель - GSI 3626; інвентарний номер - 1064, 1065; місцезнаходження - м. Прилуки, вул. Паризької Комуни, 56, що придбаний у імпортера - Товариства з обмеженою діяльністю «Насіння-Агрохім» та включений до основних засобів СТОВ «Батьківщина».

У специфікації № 1 до контракту від 09 лютого 2009 року № 01-2009, укладеного з Товариством з обмеженою діяльністю «Насіння-Агрохім», зазначено, що зернова сушарка модульна GSI 3626 працює на природному газу, а газ скраплений або дизпаливо - за замовленням.

Відповідно до наказу від 18 грудня 2017 року № 466-1/17 «Про переобладнання сушарки GSІ 3626 на скраплений газ» та акта про введення в експлуатацію зерносушарок GSІ 3626 з пальниками під зріджений газ від 21 грудня 2017 року розглядувану зерносушарку переобладнано під використання палива - скраплений газ. 

Наведене в повному обсязі підтверджує факт придбання позивачем у Приватного підприємства «Сервіс АЗС» та Приватного підприємства «КТ Сервіс» скрапленого газу з метою використання у власній господарській діяльності, а саме - як пального для зернової сушарки GSІ 362.

Щодо доводів контролюючого органу про неможливість використання платником як палива для автомобілів деетанпропанбутанізованого конденсату, оскільки останній не відноситься до пального, перелік якого зазначено в підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України, то, як з`ясовано судами попередніх інстанцій на підставі наявного в матеріалах справи листа Приватного підприємства «Торговий дім «Фонтекс Агро», октанове число зазначеного деетанпропанбутанізованого конденсата відповідно до паспорта від 08 вересня 2014 року № 441, виданого Випробувальним центром нафтопродуктів « 10 Хіммотологічний центр», становить                76,0 одиниць. Відтак зазначений конденсат придатний для використання у транспортних засобах, в яких згідно з технічними вимогами допускається використання пального марки Аи-76 та вище.

Таким чином, висновок судових інстанцій про необ`єктивність твердження відповідача щодо неправомірності формування позивачем податкового кредиту за оспорюваними господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ГУ ДПС у Чернігівській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

У частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення судів першої та апеляційної інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках даного касаційного провадження.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 липня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                             І. А. Гончарова

Судді                                                                                                     І. Я. Олендер

                                                                                             Р. Ф. Ханова