Постанова
    Іменем  України
 
Єдиний унікальний номер справи 752/5398/21	 	
Номер провадження 22-ц/824/889/2023	
Головуючий у суді першої інстанції Т. М. Шевченко	
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач        	
05 квітня 2023 року                                                                                                        місто Київ
                              Номер справи 752/5398/21
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
 
головуючого - Поливач Л. Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. 
 
секретар судового засідання    Сіра Ю. М.
 
сторони: 
 
позивач                             ОСОБА_1 
відповідач                         ОСОБА_2 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року, постановлену у складі судді Шевченко Т. М., в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва
 
у с т а н о в и в :
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво - Святошинського району Київської області Управління державної реєстрації Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства, внесення змін в актовий запис, стягнення аліментів та додаткових витрат на навчання дитини, мотивованим тим, що від спільного проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу у сторін народилася дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач був проти народження дитини, тому на пропозицію позивача зареєструвати сина на своє ім`я  ОСОБА_2 відмовився, подати відповідну заяву до ВРАЦС не виявив бажання. Відомості про батька дитини були внесені у книгу реєстрації актів про народження на підставі ст. 135 СК України. Позивач вказала, що виховує сина самостійно без участі його батька. В даний час дитина навчається в економічно - правовому коледжі при Київському кооперативному інституті бізнесу і права, вартість навчання 18 000,00 грн за рік. Вважає, що відповідач повинен солідарно з нею брати участь у вихованні та утриманні їх спільної дитини, а тому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 № 31 від 17.06.2004 року, складеного виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради Києво - Святошинського району Київської області, зазначивши батьком ОСОБА_2 , уродженця м. Києва; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн на місяць і додаткові витрати на навчання у розмірі 750,00 грн.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року призначено у справі судову молекулярно - генетичну експертизу, на час проведення якої зупинено провадження у справі.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду у судове засідання.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво - Святошинського району Київської області Управління державної реєстрації Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства, внесення змін в актовий запис, стягнення аліментів та додаткових витрат на навчання дитини залишено без розгляду.
Не погоджуючись з ухвалою суду про залишення позову без розгляду ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.
В обґрунтування зазначила, що суд безпідставно залишив поданий нею позов без розгляду, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. ОСОБА_1 вказала, що на усі судові засідання, про які її було належним чином повідомлено, з`являлася до суду або у судових засіданнях брав участь її представник. Проте всупереч вимогам закону про судові засідання, призначені на 06.07.2022 та 12.09.2022, її належним чином повідомлено не було. Також у порушення вимог процесуального права суд письмово не повідомив про призначені судові засідання на 06.07.2022 та 12.09.2022 представника позивача.
У апеляційній скарзі вказано, що у зв`язку із оголошенням в Україні військового стану позивач разом з дитиною виїхала за межі України, де перебуває і тепер. Представник позивача ОСОБА_3 також виїжджав за межі країни у період з березня 2022 року по травень 2022 року. У червні 2022 року, перебуваючи у Шевченківському районному суді м. Києва, адвокат Пащенко В. М. отримав ушкодження у зв`язку із ракетним ударом, та перебував тривалий час на лікуванні. Проте жодних судових повідомлень про розгляд цієї справи він не отримував. 
Апелянт зауважила, що суд першої інстанції не мав законних підстав залишати без розгляду подану нею позовну заяву, застосувавши при цьому п. 3 ч. 1 ст.257 ЦПК України, оскільки факт повторної неявки позивача чи його представника в судове засідання, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду, не мав місця.
Своїм право на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач та третя особа не скористалися.
Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні суду апеляційної підтримав подану апеляційну скаргу з викладених підстав та просив її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 та третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Києво - Святошинського району Київської області Управління державної реєстрації Міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в особі представника у судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Будь - яких заяв, клопотань від відповідача та третьої особи на час розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило.
Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України. Їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає її розгляду.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено справу у підготовче судове засідання.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року призначено у справі судову молекулярно - генетичну експертизу, на час проведення якої зупинено провадження у справі.
18.01.2022 ухвалою суду було поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням до суду клопотання експерта та призначено судове засідання на 16.02.2022.
16.02.2022 судове засідання було відкладено на 24.03.2022 у зв`язку із неявкою учасників справи (їх представників).
Листом від 15.02.2020 Державний науково - дослідний експертно - криміналістичний центр МВС України повідомив суд про неможливість проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 10.11.2021 у справі №752/5398/21 у зв`язку із незадоволенням клопотання експерта та ненадання зразків біологічного матеріалу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
У зв`язку із неявкою учасників справи у судове засідання 24.03.2022 судом було відкладено розгляд справи на 06.07.2022.
Судове засідання 06.07.2022 проведено не було у зв`язку із неявкою учасників справи, судом було визначено наступну дату судового засідання 12.09.2022.
Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року позов  ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Так, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду суд виходив з того, що ОСОБА_1 повторно не з`явилася та не забезпечила явку свого представника у судове засідання без поважних причин, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала. При цьому неявка позивача перешкоджає вирішенню спору, оскільки окремі обставини визнання ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають з`ясуванню у судовому засіданні.
Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Так, пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України та частиною 5 статті 223 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Судом встановлено, що у судове засідання, призначене на 06.07.2022 позивач ОСОБА_1 не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.
Про судове засідання, призначене на 06.07.2022 ОСОБА_1 повідомлялася шляхом направлення судом смс - повідомлення на її номер мобільного телефону НОМЕР_1 , яке було направлено 19.05.2022 о 16 год 04 хв. Згідно довідки про доставку смс - повідомлення ОСОБА_1 доставлено текстове повідомлення суду 19.05.2022 о 16 год 14 хв про розгляд справи у судовому засідання 06.07.2022 (а.с.115). Представник позивача ОСОБА_3 про призначення справи до розгляду у судове засідання на 06.07.2022 судом не повідомлявся.
У зв`язку із неявкою учасників справи (їх представників) у судове засідання 06.07.2022 розгляд справи було відкладено та визначено судом наступну дату судового засідання 12.09.2022.
12.09.2022 позивач та її представник у судове засідання суду першої інстанції не прибули, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення судового засідання чи розгляд справи у їх відсутність на адресу суду не надходили.  Як вбачається з матеріалів справи суд повідомляв позивача та його представника про дату та час судового засідання, призначеного на 12.09.2022, шляхом направлення на мобільні номери телефонів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 11.07.2022 ( НОМЕР_3 ) смс - повідомлення. У матеріалах справи наявні довідки у яких відсутні відомості про доставляння смс - повідомлення позивачу та її представнику (а.с. 124, 125).
Так, відповідно до ч. 13 ст. 128 ЦПК України, за наявності відповідної письмової заяви учасника справи, який не має офіційної електронної адреси,  може повідомлятися судом про розгляд справи з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом направлення такому учаснику справи текстових повідомлень. 
У матеріалах справи відсутня заява позивача або її представника про виклик їх у судові засідання з використанням засобів їхнього мобільного зв`язку шляхом направлення  їм текстових повідомлень. Таким чином, виклик позивача та її представника у судові засідання з використанням засобів мобільного зв`язку шляхом направлення їм текстових повідомлень не відповідає зазначеній нормі процесуального права.
Згідно з частинами першою та другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні.
Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
За змістом частин першої-другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України  суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
За змістом статті 257 ЦПК України повторне неприбуття позивача, належними чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання необхідно розуміти як неприбуття вдруге на розгляд справи за наявності у справі достовірних даних (доказів) щодо належного повідомлення позивача про дату, час і місце судового розгляду.
Якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, то в такому випадку суд не вправі залишити його позов без розгляду.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.  
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Застосування правових наслідків, передбачених ст.ст. 223, 257 ЦПК України, залежить від таких обставин: належне, відповідно до встановленого процесуальними нормами порядку, повідомлення особи, яка не з`явилась в судове засідання, про час і місце розгляду справи; поважність причини неявки; наявність заяви від позивача про розгляд справи за його відсутності.
Із матеріалів справи вбачається, що 06.07.2022 та 12.09.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку із відсутністю учасників справи та їх предстаників, разом з тим у  матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення позивача на його представника про розгляд справи відповідно до встановленого процесуальними нормами порядку.
Висновки суду щодо належного повідомлення сторони позивача про розгляд справи є помилковими, з огляду на ту обставину, що матеріали справи не містять письмових заяв позивача та його представника щодо повідомлення їх смс - повідомленнями про розгляд справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. За таких обставин, відсутні підстави вважати неявку позивача чи його представника двічі поспіль без поважних причин.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.
Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Вказана позиція неодноразово підтримувалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18.
Отже, враховуючи те, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді, розгляд справи неодноразово відкладався з підстав неявки у судове засідання відповідача та подачі ним клопотань про відкладення розгляду справи, при цьому встановленим є, що позивач та її представник цікавились рухом справи, позивач та її представник належним чином не були повідомлені про призначення справи до розгляду на 06.07.2022 та 12.09.2022, відсутність повторної неявки (двічі поспіль) позивача та її представника у судове засідання, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо повторності неявки позивача та його представника у судове засідання, належним чином повідомлених про час та місце судового засідання, а тому висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду колегія суддів вважає необґрунтованим.
Зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України для продовження розгляду.
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 вересня 2022 року скасувати, справу для продовження розгляду направити до суду першої інстанції.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Повна постанова складена 10 квітня 2023 року.
 
Судді
                                                                                                     Л. Д. Поливач
 
                                                                                                     А. М. Стрижеус
 
                                                                                                     О. І. Шкоріна