СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року                                         м. Харків                               Справа № 917/1058/22  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Попков Д.О., суддя  Істоміна О.А.,

за участю секретаря судового засідання Склярук С.І.,
та представників учасників справи:
від позивача - Фурманов О.В.; від відповідача  - не з`явився; від третьої особи - не з`явився;
  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробіт" м. Полтава на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.12.2022 року у справі № 917/1058/22,
за позовною заявою - Полтавської обласної ради  м. Полтава,                    
до - Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробіт" м. Полтава,                    
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Полтавське обласне комунальне виробничо-комерційне підприємство "Полтавапаливо" м. Полтава,
про - витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року до господарського суду Полтавської області звернулася Полтавська обласна рада (далі-Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Євробіт (далі-Відповідач) про витребування з незаконного володіння останнього на користь власника - територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради, нерухомого майна - нежитлових будівель та споруд Кременчуцького паливного складу, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, місто Кременчук, вулиця Профспілкова, будинок № 2, до якого входять складові частини: вагова побутова, А-1, загальною площею 43,1 кв. м.; адмінбудівля, Б-1,загальною площею 82,7 кв. м.; побутова-гараж, В-1, загальною площею 316,0 кв. м.; вбиральня, Г-1, загальною площею 2,2 кв. м.; побутова, електрощитова, Д-2, загальною площею 76,0 кв. м.; 3/к, 1; естакада, 2; огорожа, 3; ворота, 4; ворота, 5; огорожа, 6; замощення, 7.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.09.2022 року, з поміж іншого, залучено до участі в даній справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Полтавське обласне комунальне виробничо-комерційне підприємство "Полтавапаливо" (далі-Третя особа).
Рішенням господарського суду Полтавської області від 20.12.2022 року у справі №917/1058/22 вищезазначені позовні вимоги задоволено, судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 20 572,50 грн віднесено на Відповідача.
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, за змістом якої просив спірне рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до невизнання Відповідачем права власності Позивача на спірне майно за мотивами того, що воно не є зареєстрованим у встановленому законом порядку, Відповідач вважав хибним посилання суду на судові рішення в межах справи №917/1150/20, оскільки таке питання судом не вирішувалося.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.01.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на вищезазначене судове рішення та встановлено строк на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та заперечень (у разі їх наявності).
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду від Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу Відповідача, за змістом якого Позивач просив оспорюване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу Відповідача - без задоволення.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 20.02.2023 року від Позивача надійшла заява (клопотання) про забезпечення позову у справі №917/1058/22.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2023 року, з поміж іншого, призначено справу №917/1058/22 до розгляду на 03.04.2023 року о 10:15 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань. № 131.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.02.2023 року заяву  (клопотання) Позивача про забезпечення позову  від 20.02.2023 року повернуто останньому без розгляду, за мотивів недотримання Позивачем вимог ст. 139 ГПК  України.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду 13.03.2023 року від Позивача надійшло клопотання про забезпечення позову, яке частково задоволено ухвалою Східного апеляційного господарського суду, заборонено Відповідачу відчужувати у будь-якій спосіб нерухоме майно - нежитлову будівлю та споруди Кременчуцького паливного складу, що розташоване за адресою - Полтавська область, Кременчуцький район, місто Кременчук, вулиця Профспілкова, будинок № 2.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду від Позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання призначеного на 03.04.2023 року о 10:15 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду в день судового засідання 03.04.2023 року від Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи призначеного на 03.04.2023 року о 10:15 год. з посилання на ст. ст. 3, 27 Конституції України за мотивів введення на території України воєнного стану та віднесення Харківської міської територіальної громади до Переліку територій, на яких ведуться (вилися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Проте, означене клопотання всупереч вимогам ч. 8 статті 42 ГПК України не скріплене відповідним електронним цифровим підписом  учасника справи (його представника), а тому в силу приписів ч. 4 статті 170 ГПК України підлягає поверненню заявникові без розгляду.
Представник Позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції надав аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу пояснення, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оспорюване рішення в означеній частині - без змін.
Представник Відповідача та Третьої особи в судове засідання не з`явилися, в тому числі, не скористалися правом приєдналися до участі в режимі відеоконференції, але були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи,  у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 ГПК України.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,  правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відповідача задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені та сторонами не оспорюються наступні обставини.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євробіт" (далі - надавач) та Полтавським обласним комунальним виробничим-комерційним підприємством "Полтавапаливо" (далі - отримувач) 09.06.2020 року було укладено договір №5 "про надання поворотної фінансової допомоги" (далі - Договір).
За вимогами означеного Договору Третя особа отримала у користування строком на 1 (один) місяць з дати підписання договору кошти в сумі 1 890 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.08.2020 року у справі №917/1150/20, в межах якої розглядалися вимоги Відповідача до Третьої особи про стягнення зазначеної суми,  затверджено мирову угоду, за змістом якої Третя особа зобов`язалася в строк до 01.10.2020 року погасити Відповідачу означену заборгованість в розмірі 1 890 000,00 грн., зокрема, шляхом передачі у його власність нерухомого майна, яке перебуває на балансі, оперативному управлінні Третьої особи та має відповідну оціночну вартість. 
Конкретний перелік об`єктів нерухомого майна, які мали бути передані в рахунок погашення грошових зобов`язань в мировій угоді не було визначено, проте було узгоджено шляхом відповідного листування між зазначеними особами.
Внаслідок цих дій, у власність Відповідача було передано об`єкти нерухомого майна, що належать територіальним громадам сіл, селищ, міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради:
-          нежитлові будівлі та споруди Кременчуцького паливного складу (Полтавська обл., Кременчуцький р-н, м. Кременчук, вул. Профспілкова, буд. № 2).
-          нежитлові будівлі та споруди Козельщинського паливного складу (Полтавська обл., Козельщинський р-н, с. Лутовинівка, вул. Надії Курченко, буд. № 11).
-          нежитлові будівлі та споруди Машівського паливного складу (Полтавська обл., Машівський р-н, с. Селещина, вул. Богдана Хмельницького, буд. № 1).
-          нежитлові будівлі та споруди Лубенського паливного складу (Полтавська обл., м. Лубни, вул. Індустріальна, буд. № 7).
-          нежитлові будівлі та споруди Решетилівського паливного складу (Полтавська обл., Решетилівський р-н, с. Покровське, вул. Степова, буд. № 33).
-          нежитлові будівлі та споруди Полтавського паливного складу (м. Полтава, вул. Яківчанська, буд. № 5).
Зокрема, до переданого об`єкта нерухомого майна - нежитлової будівлі та споруди Кременчуцького паливного складу, що розташований за адресою Полтавська область, Кременчуцький район, м. Кременчук, вул. Профспілкова, буд. № 2 увійшли наступні складові частини: вагова побутова, А-1, загальною площею 43,1 кв. м.; адмінбудівля, Б-1, загальною площею 82,7 кв. м.; побутова-гараж, В- 1, загальною площею 316,0 кв. м.; вбиральня, Г-1, загальною площею 2,2 кв. м.; побутова, електрощитова, Д-2, загальною площею 76,0 кв. м.; 3/к, 1; естакада, 2; огорожа, 3; ворота, 4; ворота, 5; огорожа, 6; замощення, 7.
Право власності на вказані об`єкти за Відповідачем було зареєстровано Державним реєстратором Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Зеленцовою Ольгою Олександрівною, а підставою для державної реєстрації визначено ухвалу Господарського суду Полтавської області у справі №917/1150/20 від 25.08.2020 року, технічні паспорти на об`єкти, мирова угода між Третьою особою та Відповідачем від 21.08.2020 року, акт приймання-передачі нерухомого майна, відомість інвентаризації основних засобів.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 року ухвалу Господарського суду Полтавської області від 25.08.2020 у справі №917/1150/20, якою було затверджено вищезазначену Мирову угоду - скасовано за мотивами того, що положення про задоволення вимог кредитора шляхом відчуження на його користь нерухомого майна територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області - порушувало права цієї громади в особі Полтавської обласної ради, яка відповідно до ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" уповноважена розпоряджатися майном комунальної форми власності. 
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначав, що після скасування ухвали суду про затвердження мирової угоди, на підставі якої вносилися відомості до реєстру щодо права власності Відповідача, останній продовжив обліковуватись власником спірного майна та встиг відчужити іншим особам п`ять з шести об`єктів третім особам, за виключенням нежитлових будівель та споруд Кременчуцького паливного складу (Полтавська обл., Кременчуцький р-н, м. Кременчук, вул. Профспілкова, буд. № 2).
Позивач наполягав, що під час реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав власності на означене нерухоме майно, державним реєстратором Комендантської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Зеленцовою О.О. порушено  вимоги п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що встановлено висновком комісії в акті від 17.01.2022 року за результатами камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На підставі вищезазначеного грубого порушення наказом першого заступника Міністра юстиції України від 18.01.2022 року №141/5 державному реєстратору Комендантівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Зеленцовій Ользі Олександрівні анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Обґрунтовуючи обраний ним спосіб захисту в межах заявлених позовних вимог,  Позивач вказував, що саме по собі рішення суду про скасування ухвали та затвердженої нею мирової угоди - документа, на підставі якого у Відповідача виникло право власності, не є достатньою підставою для внесення відомостей до Державного реєстру прав про право власності на спірне нерухоме майно територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради, оскільки  згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" такою підставою має бути саме судове рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Вищезазначене, а також факт неповернення Відповідачем спірного нерухомого майна його власнику стало підставою звернення Позивача до суду з відповідною позовною заявою.
Відповідач правом на подання відзиву у суді першої інстанції не скористався.
Третя особа у суді першої інстанції надала пояснення, за змістом яких підтримала заявлені позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що його не спростовують, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 320 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
За правилами ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі №653/1096/16-ц вказала, що предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, що незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.
Тому для застосування статті 387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником нерухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами. Особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача без належної правової підстави.
Одним із принципів господарського судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статті 13 ГПК України, який передбачає у частині другій вказаної статті обов`язок кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд сприяє учасникам процесу в реалізації ними прав, запобігає зловживанню правами та вживає заходи для виконання ними їхніх обов`язків( пункти 4, 5 частини п`ятої статті 13 ГПК України).
Відповідно до ч.1ст.73, ч.1ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі Статутом Третя особа заснована на майні спільної (комунальної) власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області, її засновником є Полтавська обласна рада, а власником - територіальні громади сіл, селищ і міст Полтавської області, в особі Полтавської обласної ради, майно є спільною (комунальною) власністю територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області і закріплюється за ним на праві господарського відання.
Здійснюючи право господарського відання, Третя особа володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту.
Підприємство не має права безоплатно передавати належне йому майно іншим юридичним особам чи громадянам, крім випадків, передбачених законом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", (далі-Закон) територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, підприємства, установи та організації, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.        
Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад (ч.4 ст.60 Закону).
За положеннями ч. 5 ст. 60 Закону, органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам,… продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження.
Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою (ч. 6 ст. 60 Закону).
В ч. 8 ст. 60 Закону визначено, що об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Згідно п.п.19,20 ч.1 ст.43 Закону виключно на пленарних засіданнях обласної ради вирішуються такі питання: 
-вирішення за дорученням відповідних рад питань про продаж об`єктів комунальної власності, що забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об`єктів в установленому законом порядку;
- вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад;
За положеннями ч.5 ст.3 Закону, відчуження майна, що перебуває у комунальній власності, здійснюється органами місцевого самоврядування відповідно до вимог цього Закону.
Так, за Третьою особою  спірне нерухоме майно та основні засоби закріплені на праві господарського відання, а власником - територіальна громада Полтавської області в особі  Позивача.
Заперечення Відповідача, що вищезазначене нерухоме майно не може входити до предмету позову в даній справі щодо витребування майна з чужого незаконного володіння у даній справі, оскільки Позивач в силу вимог ст. ст. 331, 334 ЦК України не є та не був власником спірних об`єктів нерухомості - спростовуються матеріалами справи, а саме Витягом з рішення Полтавської обласної ради від 17.11.1998 року "Про заходи по забезпеченню управління майном спільної власності територіальних громад Полтавської області". Відповідно до означеного документу, Полтавська державна виробничо - комерційна фірма "Полтавапаливо", правонаступником якої є Третя особа, належала до спільної власності сіл, селищ і міст Полтавської області, а тому відповідне майно, що обліковується на балансі Третьої особи знаходиться в комунальній власності.
Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності у територіальній громади яку представляє Позивач, права власності на спірне майно, за захистом якого він звернувся до суду. 
Крім того, відповідно до умов ч.ч.1.4 ст.165 ГПК України, саме у відзиві на позовну заяву відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Зазначене правило забезпечує практичну реалізацію принципу змагальності сторін в господарському процесі. 
Проте, як вбачається з матеріалів справи, протягом розгляду справи в суді першої інстанції Відповідач правом надання відзиву не скористався, право власності територіальної громади Полтавської області в особі Позивача на спірне майно не заперечував, будь-яких доводів щодо неможливості такого заперечення не заявляв. 
Враховуючи означене, а також положення ст.60 Закону України, господарський суд дійшов вірного висновку, що рішення про відчуження спірного нерухомого майна та основних засобів, що закріплені за Третьою особою на праві господарського відання, могло бути прийнято лише з дозволу Позивача.
На момент звернення Позивача з даним позовом право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано Державним реєстратором Комендантської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області Зеленцовою О.О. 29.10.2020 року за Відповідачем, підставою для чого зазначено мирову угоду, затверджену вищезазначеною ухвалою суду.
Доказів погодження Позивачем передачі у власність Відповідачу спірного нерухомого майна суду не надано, Позивачем зазначений факт заперечується.
Зазначена обставина досліджувалось при розгляді господарської справи №917/1150/20, зокрема, в постанові Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 року також  встановлений факт відсутності такого погодження, що серед іншого покладено в основу висновку про скасування відповідної ухвали Господарського суду Полтавської області від 25.08.2020 року, проте, Відповідач продовжив обліковуватись власником спірного майна. 
Відповідно до вимог ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно", відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно".
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Постановою Великої Палати Верховного Суду України від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (14-208цс18) визначено,  що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно.
Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.
Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Тобто, особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього повноваження власника, зокрема набуває і право володіння (принцип реєстраційного підтвердження володіння).
Згідно положень ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
У відповідності до ст. 387 ЦК України згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
З вищезазначеного вбачається, що порушене право, за захистом якого Позивач звернувся до суду - підлягає захисту, оскільки факт безпідставного (незаконного) володіння Відповідачем спірними об`єктами обласної комунальної власності підтверджується матеріалами справи.
Доводів на спростування означеного Відповідачем в апеляційній скарзі не наведено.
Враховуючи вищезазначене, а також той факт, що спірне майно - нежитлові будівлі та споруди Кременчуцького паливного складу, що знаходяться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, місто Кременчук, вулиця Профспілкова, будинок № 2, до якого входять складові частини: вагова побутова, А-1, загальною площею 43,1 кв. м.; адмінбудівля, Б-1, загальною площею 82,7 кв. м.; побутова-гараж, В-1, загальною площею 316,0 кв. м.; вбиральня, Г-1, загальною площею 2,2 кв. м.; побутова, електрощитова, Д-2, загальною площею 76,0 кв. м.; 3/к, 1; естакада, 2; огорожа, 3; ворота, 4; ворота, 5; огорожа, 6; замощення, 7, безпідставно поза волею вибули із законного володіння власника - територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради, господарський суд дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог про витребування з незаконного володіння Відповідача спірного майна.
Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оспорюваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України  є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - судовою колегією не встановлено.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи означене рішення в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення на основі всіх доводів, що були належним чином надані сторонами і підтверджувалися наявними в матеріалах справи доказами.
Апелянту  було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.
Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судова колегія не вбачає.
Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що рішення Господарського суду Полтавської області від 20.12.2022 року у справі №917/1058/22 про задоволення позовних вимог про витребування з незаконного володіння Відповідача на користь власника - територіальних громад сіл, селищ, міст Полтавської області в особі Полтавської обласної ради, спірного нерухомого майна - ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції
Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробіт" м. Полтава на рішення Господарського суду Полтавської області від 20.12.2022 року у справі №917/1058/22 - залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Полтавської області від 20.12.2022 року у справі №917/1058/22 - залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Товариство з обмеженою відповідальністю "Євробіт" м. Полтава.
Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено та підписано 13.04.2023 року.

Головуючий суддя                                                                    О.В. Стойка

Суддя                                                                                           Д.О. Попков  

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна