ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/8688/22                                        Суддя першої інстанції: Тихоненко О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача          - Степанюка А.Г.,
суддів                    - Бужак Н.П., Костюк Л.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИЛА:
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач-1, ГУ ПФ в Чернігівській області) про:
- скасування рішення від 31.05.2022 №254050006473 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- зобов`язання ГУ ПФ в Чернігівській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 06.07.2017 та з 22.08.2017 по 24.09.2021 у ТОВ «Обьнефтеремонт»;
- зобов`язання ГУ ПФ в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 22.08.1992 по 07.06.1994 в Самотрлорському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин виробничого об`єднання «Нижневартовснефтегаз» та з 01.08.2000 по 06.07.2017 і з 22.08.2017 по 24.09.2021 у ТОВ «Обьнефтеремонт»;
- зобов`язання ГУ ПФ в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі довідок про заробіток №204-207 від 16.07.2021, що видані ТОВ «Обьнефтеремонт» та №ИСХ-Н6-01767-21 від 14.05.2021, що видана ПАТ «РН-Західна Сибір», починаючи з 23.02.2022.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.01.2023 залучено до участі у справі другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - Відповідач-2, ГУ ПФ в Хмельницькій області).
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 31.05.2022 № 254050006473;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 : до страхового стажу періоди роботи з 01.01.2004 по 06.07.2017, з 22.08.2017 по 24.09.2021 у ТОВ «Обьнефтеремонт»; до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 22.08.1992 по 07.06.1994 в Самотлорському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин виробничого об`єднання «Нижневартовснефтегаз», з 01.08.2000 по 06.07.2017, з 22.08.2017 по 24.09.2021 у ТОВ «Обьнефтеремонт»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 24.05.2022.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що робота на зазначеній у позовних вимогах посадах випливає із відомостей трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, відсутність інформації про сплату страхових внесків не є підставою для позбавлення особи права на зарахування періоду роботи до пільгового стажу, непроведення атестації робочих місць за умовами праці на залежить від волі працівника та не може обмежувати його право на отримання пенсії, а розірвання співробітництва і припинення поштового обігу з російською федерацією не може ставити під сумнів документи, отримані особою до 24.02.2022.
Відмовляючи у задоволенні іншої частини позовних вимог, суд зазначив, що оскільки подання заяви про призначення пенсії мало місце поза межами тримісячного строку з моменту, коли Позивачу виповнилося 55 років, то її призначення має здійснюватися з моменту звернення із такою заявою, а не з часу виникнення права на призначення пенсії. Також суд вказав на необґрунтованості позовних вимог про призначення пенсії саме на підставі конкретно визначених довідок про заробіток, оскільки останні є такими, що заявлені на майбутнє, позаяк пенсія ОСОБА_1 ще не була призначена.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано відсутності доказів проведення атестації робочого місця Позивача за період роботи з 05.06.1990 по 07.06.1994, неможливості зарахування періоду роботи до страхового стажу за умови ненадання відомостей про сплату страхових внесків роботодавцем, а відтак і неможливості зарахування періоду роботи до отримання довідки з Пенсійного фонду російської федерації та проведення звірки пільгового стажу. Окремо зауважує, що судом залишено поза увагою те, що Позивач звертався до Відповідача-1 із заявою про призначення пенсії за п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у той час у позовній заяві, вимоги якої у цій частині були задоволені, просив призначити пенсії за п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону. Підкреслює, що довідки про заробітну плату за період роботи з січня 2019 року по червень 2021 року, а також з серпня 2000 року по травень 2001 року заявником не надавалися.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 03.05.2023.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023 повернуто апеляційну скаргу ГУ ПФ в Хмельницькій області у зв`язку з неусунення визначених в ухвалі від 20.04.2023 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, покладення судом на ГУ ПФ в Чернігівській області обов`язку з призначення ОСОБА_1 пенсії на підставі пункту 1, а не пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є опискою, що випливає із змісту мотивувальної частини оскаржуваного рішення, по-друге, згідно численної практики Верховного Суду основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, яка у спірному випадку містить всі необхідні записи, по-третє, страховим свідоцтвом і довідками про заробіток підтверджується сплата до Пенсійного фонду російської федерації страхових внесків за спірні періоди, по-четверте, несплата таких внесків роботодавцем не може позбавляти працівника права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, як і непроведення атестації робочих місць, по-п`яте, будь-яких звірок з органами Пенсійного фонду російської федерації провести неможливо через війну, як і надати додаткові документи, по-шосте, жодного правового висновку Верховного Суду із схожих правовідносин в апеляційній скарзі не враховано.
Відзиву на апеляційну скаргу від ГУ ПФ в Хмельницькій області не надійшло.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2023 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині, виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до ГУ ПФ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За результатами розгляду вказаної заяви і доданих до неї документів ГУ ПФ в Хмельницькій області прийнято рішення від 31.05.2022 №254050006473 про відмову у призначенні пенсії (а.с. 75).
Підставою прийняття цього рішення визначено те, що, по-перше, що необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) становить 28 років 6 місяців, при цьому страховий стаж особи становить 17 років 3 місяці 18 днів, по-друге, необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) 12 років 6 місяців, при цьому пільговий стаж особи - 2 роки 2 місяці 18 днів, по-третє, за поданими документами до страхового стажу не зараховано: період з 01.01.2004 по 06.07.2017, з 22.08.2017 по 24.09.2021, оскільки відсутня довідка з Пенсійного фонду російської федерації про сплату страхових внесків, по-четверте, до пільгового стажу за Списком №2 не зараховані періоди роботи з 22.08.1992 по 07.06.1994 згідно довідки від 14.05.2021 №НСХ-Н6-01766-21, оскільки не підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці. 
У графі згаданого рішення «Додатковий коментар» зазначено, що розглянути можливість зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 згідно довідок №04/89, 04/89а від 21.07.2021 можливо після надходження довідки звірки пільгового стажу та довідки з Пенсійного фонду російської федерації про сплату страхових внесків.
Про прийняття цього рішення ОСОБА_1 повідомлено листом ГУ ПФ в Чернігівській області від 02.06.2022 №2500-0210-8/17880 (а.с. 74).
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 1, 5, 6 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), ст. ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 15, 20, 24, 44, 45, 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058), ст. ст. 13, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788), а також ряду підзаконних актів, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на підтвердження належними і допустимими доказами наявності у Позивача трудового і пільгового стажу, однак неможливість врахування при визначенні розміру пенсії довідок про заробітну плату з огляду на передчасність відповідних позовних вимог.
З таким висновком суду першої інстанції не можна повністю погодитися з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
За правилами п. 2 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Із змісту положень ч. ч. 2-4 ст. 24 Закону №1058 випливає, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Таким чином до 01.01.2004 стаж підтверджується документально, в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При цьому частиною 3 статті 44 Закону №1058 закріплено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Згідно пп. 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.
Відповідно до п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.
Отже, як правильно підкреслив суд першої інстанції, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, який повинен бути підтверджений належними документами, зокрема, трудовою книжкою.
Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
При цьому, за правилами абзаців 1-2 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Тобто, виключно у випадку непідтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків.
Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.
Частинами 2-3 статті 6 Угоди визначено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалася дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.
Як вбачається із змісту копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.1984 (а.с. 29-48) ОСОБА_1 з 01.06.2001 по 06.07.2017 та з 22.08.2017 по 24.09.2021 працював у ТОВ «Обьнефтеремонт», з 05.06.1990 по 31.05.1994 - у Самотлорському управлінні по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин виробничого об`єднання «Нижневартовснефтегаз».
У свою чергу, згідно довідок ТОВ «Обьнафтеремонт» від 21.07.2021 №04/89 та від 21.07.2021 №04/89-а ОСОБА_1 працював на різних посадах на цьому підприємстві з 01.08.2000 по 06.07.2017 та з 22.08.2017 і станом на час складання довідки (а.с. 49-52).
Крім іншого, із змісту наказу Самотлорського управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітальному ремонту свердловин виробничого об`єднання «Нижневартовснефтегаз» від 07.06.1994 №104-к вбачається, що наказ від 10.05.1994 №94-к скасовано та приписано звільнити, зокрема, ОСОБА_1 з роботи з 07.06.1994 (а.с. 54-55).
Отже, факт роботи Позивача на вказаних підприємствах підтверджується як записами у трудовій книжці, так і наданими на їх підтвердження довідками.
При цьому судовою колегією враховується, що відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Як правильно підкреслив суд першої інстанції, у справах №242/5696/16-а, №242/5448/16-а, №199/1852/15-а та інших Верховний Суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом й у постанові від 15.06.2022 у справі № 383/102/14-а.
Суд першої інстанції обґрунтовано наголосив на також на тому, що неможливість проведення звірки не ставить у залежність питання про призначення пенсії відповідній особі, оскільки це не може бути підставою для відмови у зарахуванні стажу.
Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, 573/2022 від 12.08.2022 та від 07.11.2022 № 757/2022 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 було вирішено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.
Разом з тим, суд першої інстанції правильно вказав на те, що Позивач набув трудовий стаж, звернувся за призначенням пенсії, у тому числі зі спірними документами (довідками), які були отриманні останнім до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Відтак, на переконання колегії суддів, всі первинні документи не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії лише з тих підстав, що Україною у зв`язку з військовою агресією російської федерації припинено співробітництво та обмін поштою з країною-агресором та неможливістю надати запит на звірку достовірності щодо пільгового стажу.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 було констатовано, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами.
За таких обставин колегія суддів не може не погодитися з висновками суду першої інстанції про те, що Позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, через неможливість перевірки достовірності видачі вищезазначених довідок.
Суд апеляційної інстанції також вважає правильним відхилення посилання ГУ ПФ в Хмельницькій області на ненадання ОСОБА_1 документів, що підтверджують атестацію робочих місць як перешкоду для зарахування періоду роботи з 22.08.1992 по 07.06.1994.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а зазначила, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
Таким чином, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Поряд з цим, колегія суддів вважає помилковою позицію суду першої інстанції про наявність правових підстав стверджувати про те, що періоди роботи Позивача у ТОВ «Обьнефтеремонт» з 01.08.2000 по 06.07.2017 і з 22.08.2017 по 24.09.2021 підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2. 
Так, як вбачається із змісту рішення ГУ ПФ в Хмельницькій області від 31.05.2022 №254050006473, періоди роботи Позивача у ТОВ «Обьнефтеремонт`з 01.01.2004 по 06.07.2017 та з 22.08.2017 по 24.09.2021 взагалі не були зараховані територіальним органом Пенсійного фонду України до страхового стажу. І хоча на помилковості таких висновків Відповідача-2 судом першої інстанції було вказано правильно, однак Чернігівський окружний адміністративний суд залишив поза увагою, що питання зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи останнього у ТОВ «Обьнефтеремонт» з 01.01.2004 по 06.07.2017 та з 22.08.2017 по 24.09.2021, а також з 01.08.2000 про 31.12.2003 взагалі ГУ ПФ в Хмельницькій області не досліджувалося.
Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 58 указаного Закону Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та статутом Пенсійного фонду.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов`язання Відповідача-2 повторно розглянути заяву Позивача від 24.05.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновку суду, оскільки при розгляді справи за адміністративними позовами про зобов`язання органів Пенсійного фонду України призначити та виплачувати пільгову пенсію, суд вправі зобов`язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про виплату такої пенсії, що не належить до компетенції суду.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №233/330/17 та у постанові від 10.09.2020 у справі № 221/6434/16-а.
Крім іншого, судова колегія звертає увагу, що обраний спосіб захисту у спірному випадку є найсприятливішим для поновлення порушених прав Позивача, позаяк матеріали справи свідчать, що Відповідач-2, приймаючи оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії, взагалі не надавав оцінки змісту наданим документам через призму наявності підстав для зарахування певних періодів роботи до пільгового стажу, а відтак покладення цим рішенням суду обов`язку на ГУ ПФ в Хмельницькій області прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 було б безпосереднім втручанням у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, визначені в абз. 1 ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Окремо суд апеляційної інстанції зауважує, що положеннями п. 4.10 Порядку № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.
Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що з урахуванням принципу екстериторіальності повторний розгляд заяви про призначення пенсії у випадку скасування судом рішення про відмову в її призначення має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше. До компетенції ж органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи (у спірному випадку ГУ ПФ в Чернігівській області) належить здійснення виплати пенсії після її призначення органом, який розглядає відповідну заяву. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини, судова колегія вважає передчасними висновки суду першої інстанції про існування правових підстав для покладення на Відповідача-1 обов`язку із зарахування Позивачу до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01.08.2000 по 06.07.2017 та з 22.08.2017 по 24.09.2021 у ТОВ «Обьнефтеремонт», а також призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати у цій частині та прийняти нове про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано всі фактичні обставини, а також неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи в частині позовних вимог. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Відповідача-1 - задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -  
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 01.08.2000 по 06.07.2017, з 22.08.2017 по 24.09.2021 у ТОВ «Обьнефтеремонт» та про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п. 1 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 24.05.2022.
Прийняти в указаній частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Герцена, 10, код ЄДРПОУ ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 24 травня 2022 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із доданими до неї документами та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду у цій справі.
В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                      А.Г. Степанюк 

Судді                                                                                            Н.П. Бужак

                                                                                                    Л.О. Костюк

Повний текст постанови складено та підписано 17 травня 2023 року.