ф
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 червня 2023 року 
м. Київ
справа № 820/3628/17
адміністративне провадження № К/9901/32699/18 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,
суддів: Юрченко В.П., Дашутін І.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Харківській області)
на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року (Суддя: Старосєльцева О.В.),
та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року (Судді: Мінаєва О.М., Бартош Н.С., Макаренко Я.М.),
у справі № 820/3628/17 
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДФС у Харківській області, 
Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області 
про визнання протиправними та скасування податкової вимоги і податкових повідомлень-рішень, - 

ВСТАНОВИВ:

21 серпня 2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, Східної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 05.07.2017 р. №38989-1309 та від 12.07.2017 р. №49710-1309, а також вимогу Східної об`єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 06.09.2016р. № 9849-17.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 05.07.2017р. №38989-1309, від 12.07.2017р. №49710-1309, а також вимога Східної об`єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 06.09.2016р. №9849-17.
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління ДФС у Харківській області звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 07.07.2015 року у справі № 826/12388/13-а за доводами скаржника судами не враховано, що обов`язок зі сплати земельного податку у позивача виник з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. При цьому умовою звільнення від сплати земельного податку є наявність двох складових, а саме: оформлення фізичній особі (фізичній особі-підприємцю) права власності на земельну ділянку та використання нею земельної ділянки для провадження господарської діяльності. 
Касаційна скарга не містить доводів про неправомірність рішень судів попередніх інстанцій в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги Східної об`єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 06.09.2016р. №9849-17. Також, Східна об`єднана державна податкова інспекція міста Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області не приєдналася до касаційної скарги Головного управління ДФС у Харківській області з метою оскарження рішень судів попередніх інстанцій в наведеній частині і з окремою касаційної скаргою на судові рішення в названій частині не зверталася. 
Отже, враховуючи вимоги статті 341 КАС України, в цій частині рішення судів попередніх інстанцій судом касаційної інстанції не переглядаються.

Заперечуючи проти доводів касаційної скарги, позивач надіслала на адресу суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін. 

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судами попередніх інстанцій і не є спірним між сторонами, позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець і з 01.01.2012 р. є платником єдиного податку за видами діяльності обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Позивач є власником об`єкта нерухомого майна - одноповерхового нежитлового приміщення площею 285,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 06.03.2008р. по цивільній справі №22-ц-791/08, витягом КП «Харківське МБТІ» від 01.07.2008р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У вказаному об`єкті позивач розмістив станцію технічного обслуговування, одержав дозвіл № 248 від 16.09.2009 р. на початок роботи цієї СТО від сектора з питань НПД Комінтернівського РВ ГУ МНСУ в Харківській області, одержав висновок Комінтернівського райсанепідемстанції від 03.07.2008 р. на розміщення вказаної СТО, зареєстрував об`єкт сфери послуг - СТО у Департаменті підприємництва та споживчого ринку виконавчого комітету Харківської міської ради.

Головним управлінням ДФС у Харківській області були прийняті податкові повідомлення-рішення від 05.07.2017 р. № 38989-1309 та від 12.07.2017 р. № 49710-1309, якими позивачу визначено до сплати земельний податок у розмірах 12 009,93 грн. та 7 906,58 грн.

Задовольняючи адміністративний позов і скасовуючи вищенаведені податкові повідомлення-рішення суди попередніх інстанцій, дійшли висновку, що позивач, в силу вимог пункту 287.1 статті 287 ПК України є платником земельного податку із дати проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості. Водночас, суди встановили, що остання, будучі фізичною особою-підприємцем і платником єдиного податку в силу вимог п.297.1 ст.297 Податкового кодексу України все ж таки звільнена від сплати земельного податку, оскільки використовує належну їй на праві власності нежитлову будівлю, яка розташована на земельній ділянці, для ведення власної підприємницької (господарської) діяльності (СТО).

Надаючи оцінку правильності висновків судів попередніх інстанцій в частині наявності підстав для звільнення позивач від сплати земельного податку відповідно до пункту 297.1 статті 297 ПК України, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України (далі - ПК України) юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою. 

За пунктом 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У пункті 269.2 ст. 269 ПК України також передбачено, що особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються   главою 1 розділу XIV   цього Кодексу.

За підпунктом 4 пункту 297.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: податку на майно (в частині земельного податку), крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє суб`єкта господарювання від виконання податкових зобов`язань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 ст. 297 ПК України, а запроваджує інші умови, порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

Умовою несплати земельного податку за зазначеною системою оподаткування є те, що суб`єкт господарювання, який є власником чи користувачем земельної ділянки, використовує цю землю для проведення господарської діяльності, а не приміщення, яке на такій ділянці знаходиться. Можливість звільнення від сплати цього податку за інших умов не встановлена.

За змістом вищевказаних норм ПК України обов`язок сплати цього податку для його платника виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Правове відношення між власністю на земельну ділянку чи користування нею та обов`язком сплати земельного податку не припиняється у разі набуття власником чи користувачем земельної ділянки статусу суб`єкта господарювання та обрання ним виду економічної діяльності і системи оподаткування, які не передбачають використання земельної ділянки в господарській діяльності. Тобто з набуттям ознак (якості) суб`єкта господарювання фізична особа, яка ним стала, не перестає бути власником чи користувачем земельної ділянки і не звільняється від обов`язку сплати земельного податку.

Такий зміст правового регулювання відповідає правовому висновку Верховного Суду України, висловленому у постанові від 24.11.2015 у справі № 21-2352а15 (№ 826/14703/13-а).

Суди попередніх інстанцій не врахували вищенаведені висновки Верховного Суду України та дійшли помилкового висновку про те, що позивач звільнена від сплати земельного податку, використовуючи нежитлову будівлю в господарській діяльності, оскільки звільнення від сплати земельного податку відповідно до пункту 297.1 статті 297 ПК України стосується виключно використання у господарській діяльності платниками єдиного податку відповідних земельних ділянок, а не приміщення (СТО), яке розташоване на них. 

Правова позиція Верховного Суду з цього питання також є усталеною і викладена в постановах від 19 серпня 2022 року у справі № 826/10853/16 (адміністративне провадження К/9901/6726/19), від 05 листопада 2021 року у справі №826/10983/18 (адміністративне провадження № К/9901/29442/20), але не виключно.

Отже судові рішення підлягають скасуванню в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 05.07.2017 р. №38989-1309 та від 12.07.2017 р. №49710-1309, із прийняттям в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову. В іншій частині судові рішення слід залишити без змін, оскільки в іншій частині не оскаржені в касаційному порядку контролюючим органом.

Втім, колегія суддів звертає увагу, що на неправильному проведенні контролюючим органом розрахунку розміру земельного податку позивач не наполягала й такі доводи не були підставою позову.

Відповідно до частини 1 статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області (правонаступник - Головне управління ДПС у Харківській області) задовольнити частково.

Скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у справі № 820/3628/17 в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 05.07.2017 р. №38989-1309 та від 12.07.2017 р. №49710-1309. Прийняти нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову. В іншій частині судові рішення слід залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:                                                                                І.А. Васильєва   

Судді:                                                                                                                             В.П. Юрченко

                                                                                                                   І.В. Дашутін