ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

08 червня 2023 року 
справа №160/1140/23
адміністративне провадження № К/990/18811/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р. Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро»
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року (судді: Чумак С. Ю., Чабаненко С. В., Юрко І. В.,)
у справі №160/1140/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро»
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України 
про визнання протиправними дій, зобов`язання утриматися від вчинення дій, -

УСТАНОВИВ:

1. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. Короткий зміст позовних вимог

23 січня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» (далі - Товариство, позивач у справі) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - контролюючий орган, перший відповідач у справі), Державної податкової служби України (другий відповідач у справі), у якій просить:
- визнати протиправними дії посадових осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо складання акта перевірки від 09 січня 2023 року № 67/04-36-09- 01/36710304 та акту від 04 січня 2023 року № 40/04-36-09-01/36710304 та викладення в ньому висновків про порушення Товариством вимог законодавства: Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;
- зобов`язати Державну податкову службу України та Головне управління ДПС у Дніпропетровській області утриматися від вчинення дій щодо прийняття розпорядження про анулювання ліцензії виданих Товариству № 990102202100004, № 990115202100003, №990108202100112, № 990208202200087, № 990209202200003, № 04330308202201305, №04330308202205112 на підставі акта перевірки від 09 січня 2023 року №67/04-36-09-01/36710304 та акта від 04 січня 2023 року № 40/04-36-09-01/36710304.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони Державній податковій службі України та Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вживати дії щодо прийняття розпорядження про анулювання ліцензій Товариства (код ЄДРПОУ 36710304) № 990102202100004, № 990115202100003, № 990108202100112, № 990208202200087, № 990209202200003, № 04330308202201305, № 04330308202205112 до набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що підприємство отримало акт від 04 січня 2023 року № 40/04-36-09-01/36710304 про встановлення факту зберігання фальсифікованих алкогольних напоїв та марок акцизного податку з ознаками підробки суб`єктом господарювання ТОВ «АБК ДНІПРО», зокрема, алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, а саме: дев`яти пляшок горілки «Петриківська особлива традиційна»; чотирьох пляшок напою алкогольного витриманого ординарного «Cardinal» «Чорна мантія», восьми пляшок коньяку ординарного «Napoleon V.V.S.O.P.», п`яти пластикових ємностей з рідиною рожевого кольору з характерним запахом спирту, 100 марок акцизного податку серії 04 12/20 ABFR, акцизний податок 80,200 грн. з наявними ознаками підробки.

Засобами поштового зв`язку підприємство отримало акт від 09 січня 2023 року № 67/04-36-09-01/36710304 про результати фактичної перевірки Товариства.

Товариство не погоджується з висновками актів перевірки, оскільки вважає, що дії податкового органу щодо проведення перевірки, складення актів та викладення в них висновків, які не відповідають дійсним обставинам справи, безпосередньо порушують права та законні інтереси підприємства.

Для здійснення зазначених видів господарської діяльності підприємство має відповідні ліцензії № 990102202100004 на виробництво спирту коньячного терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року; № 990115202100003 на виробництво зернового дистиляту терміном дії з 19 листопада 2021 року до 19 листопада 2026 року; № 990108202100112 на виробництво алкогольних напоїв терміном дії з 29 листопада 2021 року до 29 листопада 2026 року; №04330308202201305 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 13 квітня 2022 року до 13 квітня 2023 року; № 990208202200087 на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту) терміном дії з 07 грудня 2022 року до 07 грудня 2027 року; № 04330308202205112 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 19 жовтня 2022 року до 19 жовтня 2023 року; № 990209202200003 на право оптової торгівлі алкогольними напоями сидром та перрі (без додання спирту) терміном дії з 04 лютого 2022 року до 04 лютого 2027 року.

Тобто, провадження господарської діяльності позивача можливе лише за наявності відповідних ліцензій.

Заявник зауважив, що анулювання таких ліцензії призведе до зупинення господарської діяльності Товариства, що матиме невідворотні наслідки, в тому числі, у вигляді простою та збитків, несплати податків до бюджету та звільнення працівників підприємства.

1.2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року заяву задоволено, заборонено Державній податковій службі України та Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області вживати дії щодо прийняття розпорядження про анулювання ліцензій ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат ДНІПРО» (код ЄДРПОУ 36710304) №990102202100004, № 990115202100003, № 990108202100112, № 990208202200087, №990209202200003, № 04330308202201305, № 04330308202205112 до набрання законної сили рішенням суду.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції зазначив, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову може призвести до незворотних наслідків у вигляді втрати державного бюджету сум сплачуваних Товариством податків, позбавлення працівників роботи та, як наслідок, заробітної плати під час воєнного стану, повного зупинення виробництва, у зв`язку з відсутністю прибутку від подальшої реалізації виготовленої продукції, що призведе до значних втрат ТОВ «АБК ДНІПРО», які у випадку прийняття рішення у цій справі на користь позивача можуть бути пред`явлені до стягнення з бюджету, що посилює негативність таких наслідків для позивача і дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вищевикладене, суд вважав, що до розгляду справи по суті, дії податкового органу, який здійснив фактичну перевірку та який уповноважений анулювати ліцензії, суттєво впливають на ведення господарської діяльності позивача, а саме: блокують формування доходу та виплати працівникам заробітної плати, призводять до негативних наслідків у взаємовідносинами з іншими суб`єктами господарювання, яким позивач повинен здійснити поставку виробленої продукції, тому невжиття заходів забезпечення позову може призвести до невідворотних витрат та перепон у веденні господарської діяльності.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року апеляційні скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та Державної податкової служби України задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року в адміністративній справі № 160/1140/23 скасовано, у задоволенні заяви Товариства про забезпечення позову у справі № 160/1140/23 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи позивача, викладені ним у заяві про забезпечення позову, зводяться лише до того, що у випадку можливого анулювання позивачем виданих йому ліцензій він буде позбавлений можливості здійснювати діяльність, передбачену цими ліцензіями, проте не наведено жодних доводів, що у випадку задоволення позову виконання рішення суду буде неможливим або ускладненим.

Наведені позивачем доводи, за висновком суду апеляційної інстанції, не є свідченням існування очевидних ознак протиправності спірного рішення та очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до прийняття у справі рішення по суті заявлених вимог, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

По суті всі доводи позивача зводяться до можливих у майбутньому порушень його прав, тобто фактично до припущень. Водночас такі можливі у майбутньому порушення прав позивача, які ще не наступили взагалі і невідомо, чи настануть у подальшому, не є самостійною і достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

1.3. Короткий зміст касаційної скарги та відзиву на неї

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати це судове рішення та залишити в силі ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2023 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі №160/1140/23 за скаргою Товариства. Підставою для відкриття касаційного провадження у вказаній справі є оскарження судових рішень, перелік яких визначений у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), з посиланням у касаційній скарзі на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги не врахував висновків Верховного Суду викладених в постановах від 15 лютого 2023 року по справі № 160/9989/22, від 14 грудня 2021 року по справі № 240/16920/21, від 15 квітня 2022 року по справі № 440/6755/21, від 21 грудня 2022 року по справі № 160/11995/22, від 31 січня 2023 року по справі № 140/8709/21, від 22 березня 2023 року по справі № 380/8301/22, від 6 квітня 2023 року по справі №300/4615/22, від 11 січня 2023 по справі № 640/10679/22. Крім того, позивач вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме статті 150 КАС України.

Заявник касаційної скарги зазначає, що підставою для звернення до суду слугував факт незгоди позивача з актом від 09 січня 2023 року №67/04-36-09-01/36710304 (додаток акт від 04 січня 2023 року №40/04-36-09-01/36710304) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним та викладення в ньому висновків про порушення ТОВ «АБК ДНІПРО» вимог законодавства ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», у зв`язку з наявністю очевидних ознак його протиправності.

Так, згідно висновків акта фактичної перевірки контролюючим органом встановлено: зберігання алкогольних напоїв у місцях, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв; зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

В актах в обґрунтування встановлення факту виробництва, реалізації та зберігання Товариством фальсифікованих алкогольних напоїв податковий орган посилається на наявність таких додатків як фото на 1 аркуші (щодо першого порушення), фото та перелік на 2 аркушах (щодо другого порушення). Дані додатки покладені в основу актів як докази та є невід`ємною їх частиною відповідно до положень пункту 86.1 статті 86 ПК України. Однак, позивач вважає за можливе звернути увагу, що при отримані поштового конверту, в якому надійшли акти перевірок перелічені в них додатки відсутні.

Таким чином, відсутність усіх додатків до актів перевірок, на які посилається контролюючий орган як на докази з метою підтвердження встановлених порушень, свідчить про недоведеність контролюючим органом своїх висновків про встановлені порушення.

Акти, складені контролюючим органом про встановлення факту незаконного використання Товариством марок акцизного податку, про результати фактичної перевірки з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, для розгляду питання ДПС України про анулювання ліцензій, направляються Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області для реалізації ДПС України положень статті 3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» щодо анулювання наявних у позивача ліцензій.

Відзиви відповідачів на касаційну скаргу Товариства до суду не надані. 

2. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

2.1. Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Обговоривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши правильність застосування судами норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо :

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними. Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Суд першої інстанції безпідставно визнав, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову може призвести до незворотних наслідків у вигляді втрати державного бюджету сум сплачуваних Товариством податків, позбавлення працівників роботи та, як наслідок, заробітної плати під час воєнного стану, повного зупинення виробництва, у зв`язку з відсутністю прибутку від подальшої реалізації виготовленої продукції, що призведе до значних втрат ТОВ «АБК ДНІПРО», які у випадку прийняття рішення у цій справі на користь позивача можуть бути пред`явлені до стягнення з бюджету, що посилює негативність таких наслідків для позивача і дає підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що доводи позивача, викладені ним у заяві про забезпечення позову, зводилися лише до того, що у випадку можливого анулювання позивачем виданих йому ліцензій він буде позбавлений можливості здійснювати діяльність, передбачену цими ліцензіями, проте не наведено жодних доводів, що у випадку задоволення позову виконання рішення суду буде неможливим або ускладненим.

На час звернення до суду з позовом і постановлення ухвали судом першої інстанції про забезпечення позову не існувало очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам Товариства до прийняття у справі рішення по суті заявлених вимог, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника. Самі по собі акти фактичних перевірок, без прийняття контролюючим органом рішення на їх підставі, не створюють для Товариства жодних негативних наслідків.

Як правильно зауважив суд апеляційної інстанції, всі доводи позивача зводяться до можливих у майбутньому порушень його прав, тобто фактично до припущень. Можливі у майбутньому порушення прав позивача, які ще не наступили взагалі і невідомо, чи настануть у подальшому, не є самостійною і достатньою підставою для застосування заходів забезпечення позову.

За таких обставин, зазначені позивачем у клопотанні про забезпечення позову доводи, а також предмет спору не давали суду першої інстанції підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвели до помилкового вирішення заяви про забезпечення позову.

2.2. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів Верховного Суду вважає, що при ухваленні оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанцій не допустив неправильного застосування норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» залишити без задоволення.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі №160/1140/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р. Ф. Ханова 

Судді:                                                                                                     Л. І. Бившева

                                                                                                    В. В. Хохуляк