Номер провадження: 22-ц/813/715/23 
Справа № 947/3897/20
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       16.03.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В., 
за участю секретаря - Поворозко І.Ю.,
переглянувши в режимі відеоконференції справу №947/3897/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, процентів за користування коштами, 3% річних за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року у складі судді Калашнікової О.І., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 24 лютого 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що у період з 12 березня 2019 року по 9 вересня 2019 року перерахував зі свого банківського рахунку на банківський рахунок відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в загальній сумі 45800 доларів США. Грошові кошти були перераховані на рахунок відповідача з рахунків, які належать позивачу та розміщені у Банківській корпорації Гонконга та Шанхаю, також у банку Великої Британії. Передбачених чинним законодавством України договірних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 немає, тому отримані відповідачем від позивача грошові кошти в розмірі 45800 доларів США є безпідставно набутими. Посилаючись на вказані обставини, статтю 1212, положення статті 1048 ЦК України як аналогії закону при нарахуванні процентів на рівні облікової ставки НБУ, частини 2 статті 625 ЦК України як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти в сумі 1121944,28 грн., що відповідно до курсу НБУ долара США до гривні на день складання позову становить 45800,00 доларів США; проценти в сумі 132509,92 грн. за користування безпідставно отриманими грошовими коштами та 3% річних в сумі 4598,13 грн., в сього в загальній сумі 1259052,33 грн. та судові витрати на сплату судового збору в сумі 10510,00 грн., на правову допомогу в сумі 6316,00 грн., на залучення перекладача в сумі 2397,00 грн. (т.1 а.с.2-5). 
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 4 березня 2020 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.86-87).
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши, що кошти не є безпідставно набутими, оскільки мала місце домовленість про ведення спільного бізнесу, ним було закуплено обраний позивачем товар та доставлено до м. Одесі, товар знаходиться на складі, позивач відмовляється такий забирати та вимагає повернути витрачені на товар кошти. Спірні грошові кошти були перераховані ОСОБА_1 на банківський рахунок ОСОБА_2 за його власною ініціативою, в призначенні платежу зазначено «купівля персональних товарів», що вбачається з банківської виписки по рахунку ОСОБА_2 . Перерахування позивачем коштів не було помилковим, тривало на протязі періоду з березня 2019 року по вересень 2019 року. Отримання відповідачем коштів відбулося у не заборонений законодавством спосіб. В даному спорі позивач повинен довести наявність трьох умов, які б підтверджували зобов`язання з безпідставно набутого майна, а саме набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України), проте такі позивачем не доведені належними та допустимими доказами. Таким чином, з огляду на те, що між сторонами був присутній договірний характер стосунків, відсутній факт недобросовісного набуття ОСОБА_2 отриманих коштів, які є оплатою за купівлю персональних товарів, відсутній факт рахункової помилки, з огляду на положення статті 1215 ЦК України стягненню з ОСОБА_2 зазначена сума не підлягає (т.2 а.с.47-52, 105-108).        Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено (т.2 а.с.143-146).
Висновок суду мотивовано недоведеністю вимог. Позивач не довів наявність умов на підтвердження зобов`язання з безпідставно набутого майна, а саме: не підтвердив набуття або збереження майна; набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших передбачених статтею 11 ЦК України підстав). Відповідач ОСОБА_2 є одним із засновників ТОВ «БК Рішільє», яке серед іншого займається купівлею-продажем споживчих товарів. Грошові кошти в сумі 45800 доларів США у період з 12 березня 2019 року по 9 вересня 2019 року перераховані позивачем шістьма переказами на банківський рахунок відповідача за власною ініціативою на виконання домовленості між сторонами щодо спільної роботи з купівлі-продажу споживчих товарів та мінімізації податкових платежів. Відповідач отримав кошти у не заборонений законодавством спосіб, помилка у переказі коштів відсутня. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.2 а.с.154-162).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. ТОВ «БК «Рішельє» не займається купівлею-продажем споживчих товарів, єдиним видом діяльності товариства є організація будівництва будівель (КВЕД 41.10), здійснення діяльності з купівлі-продажу не підтверджено доказами. Зазначення позивачем призначення платежів як купівля особистих товарів не є доказом існування домовленості щодо спільної роботи з купівлі-продажу споживчих товарів. 28 березня 2019 року та 18 червня 2019 року кошти перераховувались з банківського рахунку банку в Гонконгу, програма вимагала обов`язкового заповнення відповідної графи в повідомленні про перерахування коштів; оскільки призначення платежу «позика» було відсутнє, то обрав призначення платежу «купівля особистих товарів», що не було пов`язано з веденням підприємницької діяльності і не породжувало жодних податкових зобов`язань. Інші перекази були здійснені з банківського рахунку банку у Великій Британії, де не вимагалося обов`язкового заповнення графи в повідомленні про перерахування коштів. Договір між сторонами у належній формі не укладений, виписка по рахунку не підтверджує досягнення згоди між позивачем та відповідачем з усіх істотних умов договору купівлі-продажу, тому не є доказом укладення даного договору. Позивач вів переписку не з відповідачем, а іншою особою щодо можливого укладення інвестиційного договору між позивачем та ТОВ «ВБ Рішельє», переписка не є доказом домовленості сторін з усіх умов договору купівлі-продажу чи іншого договору, переписка не підтверджує правові підстави для перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів. 
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Представником ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 надано з посиланням на судову практику письмові пояснення щодо статті 1212 ЦК України як правових підстав заявленого позову (т.2 а.с.227-230). 
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно статті 638 ЦК України в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У випадку відсутності між сторонами згоди по всіх істотних умовах певного виду договору та, відповідно, відсутності відповідних договірних зобов`язань, отримані кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню на підставі статті 1212 ЦК України. 
У розумінні статті 1212 ЦК України особа, яка вимагає повернення безпідставно отриманого майна, повинна довести факт передачі такого майна відповідачу чи перебування спірного майна у відповідача, а відповідач повинен довести наявність підстав перебування у нього такого майна.
Доказами у справі підтверджено, що період березня-вересня 2019 року ОСОБА_1 перераховано ОСОБА_2 грошові кошти в загальній сумі 45800 доларів США, а саме:
12 березня 2019 року перераховано 12000 доларів США, 
27 березня 2019 року перераховано 9000 доларів США,
18 червня 2019 року перераховано 5000 доларів США,
24 червня 2019 року перераховано 10000 доларів США,
27 червня 2019 року перераховано 5000 доларів США, 
9 вересня 2019 року перераховано 4800 доларів США.
Грошові кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_2 (Банк одержувача: JSB «Ukrgasbank» Ukraine, поточний рахунок: НОМЕР_1 ), з рахунків, які належать ОСОБА_1 та розміщені у HSBC (Hongkong and Shanghai Banking Corporation) Банківська корпорація ОСОБА_4 та Шанхаю, а саме:
перерахування коштів 27 березня 2019 року, 18 червня 2019 року проведено на рахунок НОМЕР_1 ; дані платежі місять напис «purchase of personal goods» (купівля особистих товарів).
Грошові кошти були перераховані на рахунок ОСОБА_2 (Банк одержувача: JSB «Ukrgasbank» Ukraine, поточний рахунок: НОМЕР_2 ), з рахунків, які належать ОСОБА_1 та розміщені у HSBC (Uk Bank Plc) Велика Британія, а саме:
перерахування коштів 12 березня 2019 року, 24 червня 2019 року, 27 червня 2019 року, 9 вересня 2019 року проведено на рахунок НОМЕР_2 ; дані платежі не містять зазначення призначення платежу. 
Платежі на загальну суму 14000 доларів США мають зазначення призначення платежу (купівля особистих товарів), який підтверджує договірний характер спірних правовідносин в цій частині вимог, тому грошові кошти за платежами від 27 березня 2019 року на суму 9000 доларів США та від 18 червня 2019 року на суму 5000 доларів США не можуть вважатися майном, набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, що виключає застосування положень частини 1 статті 1212 ЦК України щодо зобов`язання повернення позивачу грошових коштів в загальній сумі 14000 доларів США. 
Платежі на загальну суму 31800 доларів США не мають зазначення призначення платежу, договірний характер спірних правовідносин в цій частині вимог не доведений, тому грошові кошти за платежами від 12 березня 2019 року на суму 12000 доларів США, від 24 червня 2019 року на суму 10000 доларів США, від 27 червня 2019 року на суму 5000 доларів США, від 9 вересня 2019 року на суму 4800 доларів США слід вважати майном, набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, що підпадає під положення частини 1 статті 1212 ЦК України щодо зобов`язання повернення позивачу грошових коштів в загальній сумі 31800 доларів США.
Доводи ОСОБА_2 про наявність між сторонами договірних відносин, що виключають безпідставність набуття грошових коштів в сумі 31800 доларів США, не знайшли свого підтвердження.
ОСОБА_1 як особа, яка вимагає повернення безпідставно отриманого майна, довів факт передачі ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 31800 доларів США, при цьому ОСОБА_2 не довів наявність підстав перебування у нього грошових коштів у вказаній сумі.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
У відповідності до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Відсутність правової підстави – це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить суті правовідношення і його юридичному змісту. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
В даній справі в частині вимог щодо зобов`язання з повернення грошових коштів в сумі 31800 доларів США як безпідставно набутих наявними є три умови, як то набуття ОСОБА_2 грошових коштів, набуття ОСОБА_2 грошових коштів за рахунок іншої особи як то ОСОБА_1 , відсутність правової підстави для набуття ОСОБА_2 грошових коштів.
Право позивача в частині вимог щодо зобов`язання з повернення грошових коштів порушено та підлягає захисту в порядку застосування статті 1212 ЦК України шляхом задоволення вимог частково, а саме в сумі 31800 доларів США.
Вимоги про стягнення процентів за користування коштами та 3 % річних як відповідальності за порушення грошового зобов`язання є передчасними та наразі задоволенню не підлягають. 
В порядку статті 141 ЦПК України на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 10510,00 грн. та апеляційної скарги в сумі 15765,00 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог, що в загальній сумі становить 18242,73 грн. (10510,00 + 15765,00 = 26275,00 грн. х 69,43% : 100% = 18242,73 грн.). 

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд –
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2020 року – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) безпідставно набуті грошові кошти в сумі 31800 доларів США 00 центів.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів за користування коштами, 3% річних відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь  ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) витрати на сплату за подання позовної заяви та апеляційної скарги судового збору в загальній сумі 18242 грн. 73 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 17 квітня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Є.С.Сєвєрова 

Т.В.Цюра