Справа № 465/8228/21                                Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/2777/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       08 червня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 червня 2022 року в складі судді Кузя В.Я. в справі за позовом Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
                                                                       встановив:
У жовтня 2021 року позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позов мотивований тим, що 28.03.2016 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк на боргові зобов`язання за кредитом і овердрафтом нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується пунктом 2.1.1.12.6 Умовами та правилами надання банківських послуг.
Відповідач належним чином не виконував умови договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 25 вересня 2021 року становить 34861,87 грн. та складається з заборгованості за кредитом у сумі 24 975,70 грн, заборгованості по відсоткам у сумі 9886,17 грн.
АТ «Акцент-Банк» просив стягнути з ОСОБА_1 зазначену заборгованість на свою користь.
Рішеннмя Франківського районного суду м. Львова від 21 червня 2022 року позов Акціонерного товариства«Акцент Банк» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованість закредитним договоромв розмірі 34 861(тридцять чотири тисячі вісімсот шістдесят одна) гривень 87 коп., яка складається з 24 975 (двадцять чотири тисячі дев"ятсот сімдесят п"ять) гривень 70 коп. заборгованості за кредитом, 9886 (дев"ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 17 коп. заборгованості по відсотках.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» витрати на оплату судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп. 
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд неповно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.
В обгрунтування вимог покликається на те, що позивач просив стягнути заборгованість по кредитному договору, яка включає в себе заборгованість за кредитом та відсотками. Разом з тим, заявлена позивачем сума відсотків не грунтується на умовах кредитного договору і наданим позивачем розрахунком. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи та умовами кредитного договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на нього покладається обов`язок такі докази подати. 
Надані позивачем випска та розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. 
Зазначає, що документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. 
Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документі відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними. 
Окрім того, зауважує, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладення між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладення у належній фармі договору між сторонами про надання банківських послуг. 
Також зазначає, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» згідно з яким банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування клієнтів, ним не підписувалися. Тому, Умови та Правила надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не можна вважати складовими частинами укладеного між ним та позивачем кредитного договору. За таких обставин та без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. 
Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 червня 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову АТ «Акцент-Банк» відмовити. 
20 березня 2023 року до апеляційного суду від АТ «Акцент-Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, а якому представник позивача просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи з такого.
Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із встановлених фактів надання позивачем кредитних коштів відповідачу, які останній в добровільному порядку не повертає, кредитну заборгованість перед позивачем не погашає.
Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, проте відповідач умови кредитного договору не виконав. 
Як встановлено судом першої інстанції, АТ «Акцент-Банк» надано копію анкети-заяви ОСОБА_1 від 28.03.2016 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у в А-Банку (а.с. 8).
Зазначена вище анкета-заява не містить умов щодо розміру тіла кредиту (кредитного ліміту), строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитом, комісії, неустойки.
Долучені до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк, якими передбачено, зокрема, пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови,відповідачем не підписані (а.с.8 зворот-13).
Анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано, яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.
На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 28.03.2016, згідно якого станом на 25.09.2021 банком нарахована заборгованість в загальному розмірі 34861,87 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 24975,70 грн. та заборгованості за відсотками 9886,17 грн. (а.с. 5-7). 
За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитом.
В анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 28.03.2016 розмір процентів за користування кредитом не зазначений (а.с. 8).
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.03.2016 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», як невід`ємну частину кредитного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Колегія суддів вважає, що в даному випадкутакож неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договорув цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.a-bank.com.ua) неодноразово змінювалися самим АТ«Акцент-Банк» у період-з часу виникнення спірних правовідносин (28.03.2016) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (19.10.2021), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Таким чином, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» процентів за користування кредитом в сумі 9886,17 грн., у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині.
Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.
Колегія суддів також зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 28.03.2016 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів правильним вважає висновок суду першої інстанції, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачу ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, а саме надання кредитних коштів, відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 з видачею кредитної карки із встановленим терміної її дії. Після закінчення чергової дії карти, Банком строк дії кредитної карти неодноразово поновлювався. Таким чином, договір №б/н від 28.03.2016 продовжив свою дію до 09/26 (а.с. 82.
Згідно із випискою за договором №б/н від 28.03.2016, відповідач користуватися кредитними коштами (поповняв готівкою, розраховувався), чим вчиняв дії з виконання умов кредитного договору. 
Виходячи з викладеного, встановивши отримання відповідачем кредиту, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 28.03.2016 по 19.11.2021, таке не спростовано відповідачем (а.с. 53-58), колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь банку лише тіла кредиту у розмірі 24975 грн. 70 коп.
Наведені доводи в апеляційній скарзі зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував, тому такі задоволенню не підлягають.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, надана банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суд дав оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року року у справі №554/4300/16-ц.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення в частині стягнення процентів за кредитним договром №б/н від 28.03.2016, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову АТ «Акцент-Банк».
Доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
За розгляд справи в суді першої інстанції АТ «Акцент-Банк» сплатив 2270 грн., за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив 3405 грн. 
Зважаючи на часткове задоволення як позовних вимог Банку (71,64%), так і часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» підлягало до стягнення 1626,27 грн. за розгляд справи судом першої інстанції, а з АТ «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 956,59 грн. - за розгляд справи судом апеляційної інстанції. 
Згідно із ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» 669 грн. 68 коп. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
Керуючись ст.ст.367,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 21 червня 2022 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» відмовити, змінивши загальний розмір суми стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» з 34861,87 грн до 24 975 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 70 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» 669 (шістсот шістдесят дев`ять) гривень 68 копійок судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 червня 2023 року.

Головуючий                                                 А.В. Ніткевич

Судді                                                         С.М. Бойко

                       С.М. Копняк